Справа № 420/33516/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради від 23.05.2025 №10474/25/1555/P щодо відмови у визнанні ОСОБА_1 особою з інвалідністю;
зобов`язати комунальне некомерційне підприємство "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради в особі експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передати для розгляду за належністю до Центру оцінювання функціонального стану особи матеріали справи ОСОБА_1 , з урахуванням усіх наявних обставин для визнання чи невизнання його особою з інвалідністю, з урахуванням документів, зазначених у пунктах 21 і 22 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1338 від 15.11.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.11.2022 при захисті Батьківщини ним була отримана травма правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом бугристої правої великогомілкової кістки, яка згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370 кваліфікується як тяжка.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 057456, ступінь його втрати професійної працездатності у відсотках становить 40 %.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 10474/25/1555/Р від 23.05.2025, йому відмовлено у встановленні інвалідності.
З таким рішенням позивач не погоджується, оскільки його хвороба триває більше 12 місяців, за цей час він неодноразово проходив лікування, водночас під час розгляду справи членами експертної команди не були досліджені всі медичні документи, зокрема, зазначені у пунктах 21 і 22 Порядку, чим порушено процедуру проведення медичного огляду, що призвело до прийняття протиправного рішення.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії усіх документів, матеріалів, листів, повідомлень тощо, які досліджувались та стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Відзив на позов до суду не надходив, водночас на виконання ухвали суду від 17.11.2025 відповідачем надано належним чином завірені копії усіх документів, матеріалів, листів, повідомлень тощо, які досліджувались та стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 з вересня 2022 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
25.06.2024 року позивачу видане посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .
Також 19.04.2023 Обласною медико-соціальною експертною комісією видано позивачу довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 057456, відповідно до якої ступінь втрати позивачем професійної працездатності у відсотках складає 40 %, причина втрати професійної працездатності – травма та захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини.
Матеріали справи містять медичну документацію ОСОБА_1 , яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення (а.с.35-68), з якої вбачається, що позивач періодично лікувався амбулаторно, стаціонарно, проходив ВЛК.
Згідно з довідкою гарнізонної ВЛК від 26.08.2024 № 5266 проведений медичний огляд ВЛК старшого сержанта за призовом ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки ВП (30.11.2022) правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом бугристої правої великогомілкової кістки. 
Поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370 відноситься до тяжких травм.
На підставі статей 61-б, 45-б, 23-в, 41-в, 64-в, 78-в графи II Розкладу хвороб, графи – ТДВ - придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
У 2024 році позивач повторно оглянутий на МСЕК, група інвалідності йому не встановлена. В порядку оскарження рішення МСЕК позивач був направлений на стаціонарне обстеження до клініки ДУ «УДНДІ МСПІ МОЗ України», де знаходився з 03.12.2024 по 13.12.2024 та йому був встановлений діагноз: Т93. Наслідки вогнепального осколкового дотичного поранення в/З правої гомілки 30.11.2022 з переломом горбистості великогомілкової кістки, СПО ПХО, зміцнілий рубець передньої поверхні в/З правої гомілки, неконсолідований тангенціанальний перелом горбистої в/гомілкової кістки, правосторонній гонартроз, рентген-стадія І, порушення функції суглоба І ст., вегето-дистрофічний синдром правої н/кінцівки. Остеартроз лівого кульшового, колінного та г/стопних суглобів, рентген-стадія І-ІІ, без функціональних порушень. Остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз з переважним ураженням поперекового відділу хребта, грижа диску L4-L5, люмбалгія, ПФХ І ст.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 10474/25/1555/Р від 23.05.2025, позивачу відмовлено у встановленні інвалідності. У п. 22 Рішення зазначено обґрунтування: згідно з Постановою КМУ від 15.11.2024 № 1338 та наданої медичної документації група інвалідності не встановлена.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875-ХІІ).
Частиною першою статті 2 Закону № 875-XII передбачено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до статті 3 Закону № 875-XII, інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 875-XII, особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі -Закон № 2961-IV).
Частиною першою статті 1 Закону № 2961-IV встановлено, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Постанова № 1338) передбачено, що у закладах охорони здоров`я, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, визначається та затверджується наказом керівника такого закладу охорони здоров`я перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд, а також перелік адміністраторів для забезпечення роботи таких команд.
Пунктом 6 Постанови № 1338 встановлено, що керівники обласних державних (військових адміністрацій) повинні забезпечити затвердження переліку закладів охорони здоров`я, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.
Пунктом 3 Постанови № 1338 установлено, що з моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико- соціальної експертизи, встановлення встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями, а розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
У відповідності до п. 7 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338, проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання.
За змістом положень пп. 2 п. 21 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338, до електронного направлення додаються електронні копії оригіналів медичних документів, що стосуються захворювання чи стану здоров`я, відповідно до якого особу направлено на проведення оцінювання: документи або інформація, що підтверджують безперервну тимчасову непрацездатність протягом чотирьох місяців з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останні 12 місяців.
Постановою №1338 затверджено окремий розділ «Критерії встановлення інвалідності», пунктом 5 якого передбачено, що ступінь обмеження життєдіяльності визначається як величина відхилення від нормальної функціональності особи, що впливає на її здатність здійснювати основні життєві активності. Таке визначення базується на об`єктивних критеріях, що включають функціональні, соціальні та психологічні аспекти.
Виділяються чотири основні ступені обмеження життєдіяльності:
легкий ступінь обмеження - особа має незначні труднощі у виконанні деяких повсякденних завдань, але здатна справлятися з основними функціями без сторонньої допомоги;
помірний ступінь обмеження (1 ступінь) - особа має помітні труднощі у виконанні повсякденних завдань, таких як навчання, робота, спілкування, орієнтація, контроль за поведінкою, пересування та самообслуговування;
виражений ступінь обмеження (2 ступінь) - особа стикається з істотними труднощами у виконанні більшості основних активностей, що може включати значні обмеження у навчанні, роботі, спілкуванні та самообслуговуванні, які вимагають регулярної допомоги або спеціальних заходів для покращення якості життя;
значний ступінь обмеження (3 ступінь) - особа має серйозні порушення функцій органів і систем, що призводять до неможливості або істотного зниження здатності виконувати основні життєві функції, що супроводжується потребою в сторонній допомозі для забезпечення базових потреб, таких як догляд, харчування та пересування.
Відповідно до п. 6 розділу «Критерії встановлення інвалідності» Постанови №1338 до критеріїв життєдіяльності людини належать: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.
Згідно з пунктом 8 розділу «Критерії встановлення інвалідності» Постанови №1338 підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов:
стійкі порушення функцій організму - хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування;
обмеження життєдіяльності - особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності;
необхідність вжиття заходів соціального захисту - особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах.
В контексті наведених вище критеріїв встановлення інвалідності, при вирішенні питання визнання особи особою з інвалідністю, експертна комісія повинна перевірити наявність або відсутність обов`язкових умов встановлення інвалідності, про що зазначити в своєму рішенні.
Досліджуючи зміст оскарженого рішення, суд зазначає, що воно містить інформації про оцінку усіх перелічених вище критеріїв. Зокрема в ньому вказано про відсутність даних про тимчасову втрату у позивачем працездатності за останні 12 місяців. В рішенні надано оцінку здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.
Окрім того, зі змісту п. 13 рішення вбачається, що позивач брав участь в оцінюванні, а у п. 16 «форма розгляду експертною командою» зазначено: очна, в закладі охорони здоров`я. 
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі №280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд встановив, що спірне рішення є обґрунтованим, оскільки відповідачем визначено конкретні підстави прийнятого рішення.
Про протиправність спірного рішення позивач вказує на те, що під час його прийняття не було враховано медична документація щодо стану його здоров`я.
Водночас, вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та наявність підстав для визнання його особою з інвалідністю за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.
Тож, оскільки позивачем не наведено, а судом не встановлено обставин порушення законних прав позивача відповідачем щодо процедури прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступні обставини.
Основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди) визначені Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 № 1338 (далі Положення № 1338).
За змістом положень п.п. 57-60 Положення № 1338 рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником):
у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи;
в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Скарга може бути подана протягом 40 календарних днів з дня надсилання витягу з рішення експертної команди, що оскаржується, скаржнику (його уповноваженому представнику).
Згідно п. 61 Положення № 1338 скарга, подана з порушенням строку подання без поважних причин, залишається без розгляду.
Не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня отримання скарги, поданої з порушенням строку подання без поважних причин:
у разі подання скарги в паперовій формі - Центр оцінювання функціонального стану особи надсилає повідомлення про залишення скарги без розгляду рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) скаржника (його уповноваженого представника), зазначену у відповідній скарзі;
у разі подання скарги в електронній формі - повідомлення про залишення скарги без розгляду відображається в електронній системі для лікаря, який направив, про що він невідкладно повідомляє скаржнику (його уповноваженому представнику).
Рішення експертної команди щодо результату оцінювання, скарга на яке залишена без розгляду відповідно до цього пункту, не може повторно оскаржуватися в порядку адміністративного оскарження до Центру оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до п. п. 67-69 Положення № 1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про:
підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
скасування оскарженого рішення експертної команди;
формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису.
Не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи:
у разі подання скарги в паперовій формі - Центр оцінювання функціонального стану особи надсилає витяг з такого рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) скаржника (його уповноваженого представника), зазначену у відповідній скарзі;
З наведених норм Положення № 1338 слідує висновок, що на Центр оцінювання функціонального стану особи покладено обов`язок здійснити розгляд скарги особи на рішення експертної команди щодо результату оцінювання та ухвалити одне із таких рішень: про підтвердження оскарженого рішення експертної команди; скасування оскарженого рішення експертної команди; формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Приписи п. 68 Положення № 1338 містить імперативні вимоги, які встановлюють обов`язок експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи здійснити розгляд скарги особи на рішення експертної команди щодо результату оцінювання функціонального стану особи та ухвалити одне із відповідних рішень.
Суд враховує, що відповідно до п. 1 Наказу МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладені на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673).
Водночас, позивач не оскаржував рішення експертної команди в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку, шляхом подання скарги до Центру оцінювання функціонального стану особи.
З наведеного слідує висновок про відсутність порушень прав та інтересів позивача у розумінні вищенаведених норм адміністративного процесуального законодавства, що є підставою для відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Підстави для стягнення судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради (код ЄДРПОУ 01998526, адреса: вул. Академіка Заболотного, буд. 26, м. Одеса, 65025);
Третя особа: Центр оцінювання функціонального стану особи (код ЄДРПОУ 03191673, адреса: пров. Феодосія Макаревського, 1-а, м. Дніпро, 49005).

Суддя П.П. Марин

.