Номер провадження: 22-ц/813/669/26 
Справа № 947/2125/21
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
12.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мойсеєнко Роман Миколайович, 
на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2025 року,
у справі за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії
в с т а н о в и в:
В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця Носенка С.Б., просила суд визнати дії та бездіяльність приватного виконавця Носенка С.Б. щодо не завершення виконавчого провадження № 67098670 протиправними та зобов`язати його завершити вказане виконавче провадження № 67098670 на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 у справі № 916/2091/22 та повернути виконавчий документ стягувану АТ КБ «Приватбанк» як такий, що не підлягає виконанню, вилучити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру боржників і скасувати всі заходи примусового виконання.
В обґрунтування заяви зазначила, що 31 травня 2021 року Київським районним судом м. Одеси у справі ухвалено рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом стягнуто з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом б/н від 12.03.2018 в сумі 95620 грн 22 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.
На виконання зазначеного судового рішення відкрито виконавче провадження № 67098670, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Носенка С.Б.
Постановою Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 року по справі № 916/2091/22 ОСОБА_2 визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів.
20 січня 2025 року Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою завершено процедуру погашення боргів та закрито провадження у справі № 916/2091/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченим ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов?язані з особистістю фізичної особи.
08 серпня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мойсеєнко Р.М., звернулася до приватного нотаріуса Носенка С.Б. з заявою про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 20 січня 2025 року, однак відповіді не отримала.
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 01.09.2025 року у задоволенні скарги відмовив.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи № 916/2091/22 судом не було ухвалено рішення про визнання виконавчих документів виданих щодо боргів скаржниці, такими що не підлягають виконанню, доказів скасування або визнання нечинним рішення у справі № 947/2125/21 суду не надано, а отже належним способом захисту права ОСОБА_1 є вимога про визнання виконавчого листа у справі № 947/2125/21 таким що не підлягає виконанню.
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мойсеєнко Р.М., в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати дії та бездіяльність приватного виконавця Носенка С.Б. щодо не завершення виконавчого провадження № 67098670 протиправними; зобов`язати приватного виконавця Носенка С.Б. завершити виконавче провадження № 67098670 на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 у справі № 916/2091/22, повернути виконавчий документ стягувачу АТ КБ «ПриватБанк» як такий, що не підлягає виконанню та вилучити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру боржників за виконавчим провадженням № 67098670; скасувати всі заходи примусового виконання, застосовані в рамках виконавчого провадження № 67098670.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що АТ КБ «Приватбанк» заявило свої вимоги в рамках процедури банкрутства та відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області вимоги АТ КБ «ПриватБанк» були віднесені до 2 черги. В ухвалі вказано, що вимоги другої черги: АТ КБ «Приватбанк» 64068,72 грн. Отже, вимоги АТ КБ «Приватбанк» були розглянуті та від вказаних вимог ОСОБА_1 була звільнена судом.
Скаржник зазначає, що Господарський суд вказав, що всі виконавчі документи не підлягають виконанню, а отже і Виконавчий лист № 947/2125/21, що виданий 07.09.2021 Київським районним судом м. Одеси, також не підлягає виконанню. Тому з вищевказаного вбачається, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, формально підійшов до вирішення питання захисту інтересів ОСОБА_1 .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.09.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено АТ КБ «ПриватБанк» таприватному виконавцю Носенко С.Б. їх право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримано представником ОСОБА_1 - адвокатом Мойсеєнко Р.М. 19.09.2025 року в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.
АТ КБ «ПриватБанк» копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримало 19.09.2025 року та 11.09.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Приватний виконавець Носенко С.Б. копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 19.09.2025 року та 11.09.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, щоположеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено такої дії як завершення виконавчого провадження; стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави для закінчення виконавчого провадження, серед яких законодавцем визначено таку підстав як скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; скаржником не надано жодних доказів щодо звернення до виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження із обґрунтуванням підстав для такого закінчення; доказів отримання виконавцем такої заяви станом на момент звернення до суду з відповідною скаргою.
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Мойсеєнко Р.М., АТ КБ «ПриватБанк», приватний виконавець Носенко С.Б. судові повістки-повідомлення отримали 06.01.2026 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомлено. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляду за відсутність на адресу суду не надходило.
Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи № 916/2091/22 судом не було ухвалено рішення про визнання виконавчих документів виданих щодо боргів скаржниці, такими що не підлягають виконанню, доказів скасування або визнання нечинним рішення у справі № 947/2125/21 суду не надано, тому належним способом захисту права ОСОБА_1 є вимога про визнання виконавчого листа у справі № 947/2125/21 таким що не підлягає виконанню.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. 
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року у справі № 947/2125/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом б/н від 12.03.2018 року в сумі 95620 грн 22 коп. і витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 08.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67098670 з примусового виконання виконавчого листа № 947/2125/21, виданого Київським районним судом міста Одеси 07.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом б/н від 12.03.2018 року в сумі 95 620 грн 22 коп. і витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою підготовчого засідання Господарського суду Одеської області від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів до 09.02.2023р.; призначено керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича
Господарський суд Одеської області ухвалою від 30.01.2023 року у справі № 916/2091/22 визнав грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в сумі 64068,72 грн із задоволенням у другу чергу. В ухвалі зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси, яким стягнуто з боржника на користь заявника заборгованість за кредитом в сумі 95 620, 22 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 85 293, 62 грн та із заборгованості за відсотками в сумі 10 326, 60 грн. Боржником було здійснено часткове погашення заборгованості, у зв`язку з чим залишок останньої за наданим кредитом становить 61 798, 72 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням 2270 грн судового збору, стягнутого рішенням суду від 31.05.2021 року по справі №947/2125/21, складає 64 068, 72 грн.
Господарський суд вказав, що грошові вимоги виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (тобто, до 12.10.2022р.), є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, тому визнав грошові вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в сумі 64 068, 72 грн із задоволенням у другу чергу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 року у справі № 916/2091/22 затверджено звіт керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича за результатами процедури погашення боргів  ОСОБА_1 ; завершено процедуру погашення боргів та закрито провадження у справі № 916/2091/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченим ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.
Отже суд завершив процедуру погашення боргів, звільнив ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи), та закрив провадження у справі №916/2091/22 про її неплатоспроможність.
Судом встановлено, що 07.08.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мойсенко Р.М. звертався до приватного виконавця Носенко С.Б. із заявою про закінчення виконавчого провадження №67098670, у зв`язку із закриттям провадження у справі №916/2091/22 про неплатоспроможність відносно ОСОБА_1 та звільнення її від боргів, як зазначено у п. 3 ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 року.
Згідно ч. 1 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.
Слід зауважити, що ухвала господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі ч.1 ст.134 КУзПБ із формулюванням про звільнення фізичної особи від боргів опосередковує матеріально-правову підставу для припинення відповідного грошового зобов`язання перед відповідними кредиторами (у матеріальному сенсі, безвідносно до наявності у них такого статусу у межах провадження про неплатоспроможність), яка охоплюється ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України (припинення зобов`язання з підстав, встановлених законом, яким виступає припис КУзПБ про звільнення від боргів).
Частиною 6 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (стаття 1 КУзПБ). 
Частина 1 ст.134 КУзПБ є спеціальною нормою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, до якої відсилає п.14 ч.1 загальної норми ст.90 КУзПБ, і така спеціальна норма не містять жодних приписів про повноваження суду одночасно із закриттям провадження у справі визнавати такими, що не підлягають виконанню виконавчих документів стосовно боржника – і це повністю узгоджується із ч.4 ст.90 КУзПБ, яка також не містить згадки про здійснення таких повноважень судом у випадку застосування п.14 ч.1 цієї норми.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Аналіз значених норм права дає підстави для висновку, що у тому випадку, коли господарський суд своє ухвалою закрив провадження у справі про банкрутство із зазначенням про те, що вимоги конкурсних кредиторів (кредитори за вимогами боржника, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство), які не були заявлені в установлений КУзПБ строк або які були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню - це є підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Господарського суду Одеської області від 30 січня 2023 року визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в сумі 64068,72 грн із задоволенням у другу чергу. Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкротства.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 27.02.2023 року визначив розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредитора. Зокрема, до вимоги другої черги: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - 64068,72 грн.
Зазначені обставини свідчать про те, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є конкурсним кредитором який у встановлений ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства строк заявив грошові вимоги у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Пункт 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 року стосується вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, та вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, не стосуються вимог конкурсного кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», які були заявлені в строки визначені Кодексом України з процедур банкрутства, і визнані із задоволенням у другу чергу.
Колегія суддів зазначає, що при розгляді справи № 916/2091/22 судом не було ухвалено рішення про визнання виконавчого листа № 947/2125/21, виданого Київським районним судом міста Одеси 07.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом б/н від 12.03.2018 року в сумі 95 620 грн 22 коп. і витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн, таким, що не підлягає виконанню.
У даних правовідносинах належним способом захисту для скаржника є звернення до суду із заявою у порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням зобов`язання, що у даній справі підтверджується ухвалою Господарського суду Одеської області від 20 січня 2025 року у справі № 916/2091/22.
Крім того, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко С. від 11.09.2025 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1593/7 від 13.08.2025 року поновлено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М., у зв`язку з чим виконавче провадження, що перебувало в провадженні приватного виконавця Носенко С. щодо виконання виконавчого листа № 947/2125/21, виданого Київським районним судом міста Одеси 07.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом б/н від 12.03.2018 року в сумі 95 620 грн 22 коп. і витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн передано приватному виконавцю Долинському М.М.,
Постановою від 11.09.2025 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. прийняв виконавче провадження № 67098670. 
Висновок суду першої інстанції про те, що при розгляді справи №916/2091/22 судом не було ухвалено рішення про визнання виконавчих документів виданих щодо боргів скаржниці, такими що не підлягають виконанню, колегія суддів вважає обґрунтованим, та у даних правовідносинах належним способом захисту для скаржника є звернення до суду із заявою у порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Посилання скаржника на те, що Господарський суд чітко вказав, що всі виконавчі документи не підлягають виконанню, а отже виконавчий лист № 947/2125/21, виданий 07.09.2021 року Київським районним судом міста Одеси не підлягає виконанню не заслуговують на увагу, оскільки в пункт 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 року стосується лише вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, а за обставинами цієї справи Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є конкурсним кредитором який у встановлений кодексом ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства строк заявив грошові вимоги у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мойсеєнко Роман Миколайович, залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді  Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов