Дата документу 02.03.2026	Справа № 554/13168/25	
 	Провадження № 1-кп/554/470/2026	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року   м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі
прокурора ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),
потерпілого ОСОБА_7 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 22025170000000193 за обвинуваченням 

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, офіційно не працює, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 р.н., раніше судима:

- 21 грудня 2018 року вироком ОСОБА_9 ) районного суду міста Полтави за ст.307 ч.2, ст.69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково звільнена 21 червня 2022 року із невідбутою частиною покарання 10 місяців 18 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, та
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Полтави, громадянки України, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працює, одружена, з професійно-технічною освітою, має тяжке хронічне захворювання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,
В С Т А Н О В И В:

11 травня 2025 року о 15:14 год, обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будівельного гіпермаркету “Епіцентр” (м.Полтава, вул.Київське Шосе, 41), придбала три пляшки легкозаймистої суміші, а саме: розчинник уайт-спірит АС Блєск 0,3 кг – 1 шт.; розчинник уайт-спірит АС Блєск 0,5 кг – 2 шт. 
Наступного дня, тобто 12 травня 2025 року о 21:55 год, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні супермаркета “АТБ” (м.Полтава, вул.Європейська, 84А), додатково придбала дві пляшки легкозаймистої суміші, а саме: рідина для розпалювання “Своя лінія” 0,5 л.
Надалі того ж дня 12 травня 2025 року у вечірній час доби ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 , з якою вона познайомилася під час відбування покарання у місцях позбавлення волі, перебуваючи в приміщенні співмешканця ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , із злочинним умислом на заподіяння шкоди діяльності військовослужбовцям, окремим військовим частинам Збройних Сил України шляхом підпалу їх транспортних засобів за грошову винагороду від невстановленої досудовим розслідуванням особи, змішала легкозаймисті суміші та перелила їх до двох пластмасових пляшок. 
Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, будучи обізнаними щодо ведення збройної агресії РФ проти України та фактом введення на всій території України воєнного стану, прийняли рішення здійснити пошук та пошкодження автомобілів, якими користуються військовослужбовці військових частин Збройних Сил України, шляхом їх підпалів.
У подальшому 13 травня 2025 року за результатами пошуку військових автомобілів у м.Полтаві, що здійснювався у проміжок часу з 02:54 год по 04:24 год, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, виявили автомобіль з явними візуальними ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військових частин Збройних Сил України, а саме автомобіль марки Mercedes Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований на автомобільній стоянці навпроти відділу продажу ТЗДВ “Полтавтрансбуд” за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 107.
Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів ЗСУ, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, у проміжок часу з 04:24 год до 04:28 год, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу ємність із запалювальною сумішшю, облили нею корпус транспортного засобу та підпалили автомобіль, який знаходяться у користуванні військовослужбовців Збройних Сил України та був припаркований за вищеназваною адресою, чим викликали його займання.
Вищевказаний автомобіль перебував у користуванні військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та використовувався останніми в службовій діяльності. 
Згідно з висновком експерта базові вузли та агрегати колісного транспортного засобу піддавалися термічному впливу внаслідок підпалу, його неможливо відновити до технічних вимог виробника, а тому вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пршкодження.
Тобто, унаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення було пошкоджено автомобіль марки «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , який використовувався військовослужбовцями.
За здійснення вказаного підпалу ОСОБА_6 одержала грошову винагороду у розмірі 6000 грн, яка в подальшому була розподілена між нею та ОСОБА_5 . 
Таким чином,  ОСОБА_6 та ОСОБА_5  за попередньою змовою групою осіб здійснили умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, чим перешкоджали законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, тобто вчинили злочини, передбачені ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому вважав, що необхідно обмежитися допитом обвинувачених, допитом потерпілого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особи кожної з обвинувачених, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.
Обвинувачена ОСОБА_5 погодилася з думкою прокурора та не заперечувала проти запропонованого порядку дослідження доказів.
Обвинувачена ОСОБА_6 погодилася з думкою прокурора та не заперечувала проти запропонованого порядку дослідження доказів.
Захисники обвинувачених, кожен окремо, погодилися з думкою прокурора.
Враховуючи те, що обвинувачені у судовому засіданні свою вину визнали повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, тому суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що обвинувачені та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти такого рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат.
Так, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні злочинів визнала у повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Показала суду, що познайомилась із ОСОБА_6 під час відбування покарання. Протягом 2025 року вживала наркотичні засоби. Одного дня вона зустрілась із ОСОБА_6 , яка запропонувала їй підробіток. Увечері ОСОБА_6 прибула до неї у приміщення, де ОСОБА_5 проживала разом зі співмешканцем. ОСОБА_6 попросила надати їй пусті пляшки, в яких згодом вона розмішала розчинник та ацетон. Вранці на світанку вони пішли містом в пошуках необхідних транспортних засобів. Помітили автомобіль, щодо якого ОСОБА_6 сказала, що це автомобіль “ТЦК”. Надалі ОСОБА_6 здійснила підпалила цього автомобіля. Ввечері ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1500 грн. Щиро кається у вчиненому.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала в повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Повідомила суду, що періодично вживає наркотичні засоби. Надала показання про те, що перед подією злочинів у месенджері “Телеграм” невідома особа запропонувала їй спалити автомобіль військових за винагороду через криптогаманець, на що вона погодилася. Після цього вона здійснювала фотографування автомобілів для визначення цілі та відправляла фото замовнику. Зрештою, невідома особа повідомила, що визначений за надісланою ОСОБА_6 світлиною автомобіль “підходить”. Вона одразу придбала необхідні речовини, прийшла до ОСОБА_5 та підготувала відповідну суміш для підпалу. Вранці вони разом із ОСОБА_5 підійшли до місця знаходження визначеного автомобіля, де ОСОБА_6 облила цей автомобіль заздалегідь підготовленою запалювальною сумішшю та підпалила. Після здійсненого вона надала ОСОБА_5 1500 грн. У вчиненому щиро кається.
Потерпілий у судовому засіданні підтримав у повному обсязі заявлений цивільний позов. Показав суду, що знищений автомобіль раніше був придбаний ним та іншими громадянами на зібрані кошти й переданий Збройним Силам України. З часом, у зв`язку із необхідністю ремонту, автомобіль повернули до міста Полтави, і потерпілий на волонтерських засадах займався організацією ремонту цього транспортного засобу. 
Суд, допитавши обвинувачених, потерпілого, дослідивши письмові докази, що характеризують особи кожної з обвинувачених, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат, вважає, що винуватість обвинувачених доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а їх дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.114-1 та ч.2 ст.28 ч.2 ст. 194 КК України. 

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до п.11 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення злочину, з використанням умов воєнного стану.
Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, які відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка має судимість за вчинення тяжкого злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до п.11 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, з використанням умов воєнного стану.
Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, які відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Суд відхиляє клопотання сторони захисту ОСОБА_5 про застосування ст.75 КК України.
Згідно з постановою Верховного Суду від 10.08.2021 року у справі № 235/689/20 (провадження № 51-1411км21) звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Такі дані у справі відсутні. Більш того, злочини вчинено під час воєнного стану, спрямовані на зниження боєздатності ЗСУ. В свою чергу, ОСОБА_5 веде антисоціальний спосіб життя, не працює.

Рішення щодо речових доказів
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.
Потерпілий у кримінальному провадженні заявив цивільний позов про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь потерпілого майнову шкоду в розмірі 137950,00 грн та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Майнова шкода обґрунтована вартістю знищеного майна.
Обвинувачені в цій частині цивільний позов визнали в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині.
У цьому випадку визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Заподіяну моральну шкоду потерпілий обґрунтовує душевними хвилюваннями, емоціями, переживаннями з приводу того, що народ України бореться за свою незалежність, однак обвинувачені, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів Збройним Силам України, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи мету досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, з корисливих мотивів, вчинили свої протиправні дії. Потерпілий зазначає, що після вказаної події злочину він перестав спокійно спати, оскільки відчуває постійну тривогу та душевні страждання, побоюючись повторення таких випадків.
В судовому засіданні потерпілий також повідомив, що знищений автомобіль був придбаний ним та іншими громадянами та переданий Збройним Силам України. В подальшому, у зв`язку із необхідністю ремонту автомобіль повернули до м.Полтави, і він на волонтерських засадах займався організацією його ремонту. 
Обвинувачена  ОСОБА_5 в частині моральної шкоди позов визнала повністю, обвинувачена ОСОБА_6 – частково.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині.
У цьому випадку визнання (часткове визнання) позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Враховуючи засади розумності, справедливості, пропорційності, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити у повному обсязі, а саме в розмірі 50000 грн. 
При вирішенні цього питання суд враховує обставини події, використання знищеного майна Збройними Силами України в умовах воєнного стану, фізичні та психічні страждання потерпілого, їх глибину, характер, ступінь, тривалість, волонтерську діяльність потерпілого.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі згідно з довідками експертної установи становлять у загальному розмірі 21376,68 грн (двадцять одна тисяча триста сімдесят шість гривень 68 копійок).
Суд вважає, що витрати на залучення експерта за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 3565,60 грн в необхідно стягнути з обвинувачених в рівних частках.
В свою чергу, витрати на залучення експерта за проведення судово-психологічної експертизи суд вважає необхідним віднести на рахунок держави.

Щодо заходів забезпечення у кримінальному провадженні.
Щодо арештів майна.
Згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, необхідно скасувати арешт майна ОСОБА_5 , який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 червня 2025 року на мобільні телефони Redmi 8A, Redmi 5.

Щодо зарахування строку попереднього ув`язнення.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 10 червня 2025 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Надалі цей запобіжний захід неодноразово продовжено та діє до теперішнього часу.
Тому, необхідно зарахувати обвинуваченій ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту її фактичного затримання до набрання вироком законної сили.

Щодо запобіжних заходів.
Прокурор заявив про необхідність продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили. 
Оскільки суд призначає за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, яке обвинувачена має відбувати реально, тому з метою виконання вироку суд вважає, що запобіжний захід ОСОБА_5 необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_6 у цій справі не обирався. Оскільки обвинувачена вже перебуває під вартою в Державній установі “Дніпровська установа виконання покарань №4” на підставі ухвали іншого суду, то підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили в цій справі не вбачається. Прокурором відповідного клопотання не заявлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою:
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити обвинуваченій ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою:
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дати набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченій ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 10 червня 2025 року по дату набрання цим вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день відбування покарання.

Речові докази:
- автомобіль «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від нього, повернути володільцю, ОСОБА_7 ;
- мобільні телефони Redmi 8A, Redmi 5, - повернути володільцю, ОСОБА_5 ;
- носії інформації (USB-флешки, картки пам`яті, оптичні диски тощо) з відеозаписами слідчих та процесуальних дій, - зберігати у матеріалах кримінального провадження;
- інші речові докази, які не мають цінності, знищити.

Арешт на майно: 
- накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 червня 2025 року на мобільні телефони Redmi 8A, Redmi 5, скасувати.

Стягнути з  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, та  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3565,60 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять грн 60 коп) в рівних частках, тобто по 1782,80 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні 80 копійок) з кожної.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, та  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, на користь  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 137950,00 грн (сто тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок) та моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 50000 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Полтави.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя     ОСОБА_1