Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/1468/25, cправа № 361/4321/25 
09.10.2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
«09» жовтня 2025 року м. Бровари Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Василишина В.О.,
за участю секретаря судових засідань – Бас Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження ( з викликом сторін) в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначається про те, що 15 серпня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №555153997186 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 5 000грн. 00 коп., на умовах строковості та платності.
ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5 000грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
18 грудня 2023 року укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555153997186.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 555153997186.
У зв`язку із не виконанням відповідачем умов кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на день звернення позивачем до суду складає 12 808 грн. 40 коп., з них: 5 000грн. 00коп.,-тіло кредиту та 7 808 грн. 40 коп.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором №555153997186 від 15 серпня 2021 року в розмірі 12 808грн. 40коп. 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 808грн 40 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422грн. 40коп. та витрати за надану професійну правнику допомогу у розмірі 9 000грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 
У судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог статей 280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що 15 серпня 2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 555153997186 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 5 000грн. 00 коп. на умовах строковості та платності.
Відповідно до договору, загальні витрати за позикою становлять 3287грн.70 коп.
ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» належним чином виконала умови договору про споживчий кредит № 555153997186 від 15 серпня 2021 року перерахувавши суму кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп. на рахунок позичальник ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією LIQPAY № 1734855410 від 15.08.2021.
18 грудня 2023 року укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555153997186.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 555153997186.
Згідно Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, на користь позивача - ТОВ «Факторинг Партнерс» відступлено право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 555153997186 від 15 серпня 2021 року у загальному розмірі вимог на суму 12 808 грн.40 коп., з яких: 5 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7 808 грн.40коп. – заборгованість за процентами.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 555153997186 від 15 серпня 2021 року, ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 12 808 грн.40 коп., з яких: 5 000 грн.00коп., – заборгованість за тілом кредиту, 7 808 грн.40 коп., – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. 
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний Договір про споживчий кредит № 4793504 від 05 січня 2022 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.
Так, згідно договору про споживчий кредит № 555153997186 від 15 серпня 2021 року, ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» кредит на суму 5 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, тобто з 15.08.2021 по 13.09.2021. 
Згідно Графіку платежів за вищевказаним договором, що є Додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту становить 8 287 грн. 70 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп., – сума тіла кредиту, 3 287 грн. 70 коп. – відсотки. 
За змістом Додатку № 2 до договору № 555153997186 від 15 серпня 2021 року, у випадку продовження строку кредитування відповідно до п. 2.3 кредитного договору, позичальник доручає кредитодавцю самостійно оновити Графік платежів/скласти його у новій редакції та розмістити дані графіку в Особистому кабінеті позичальника, де відображаються актуальні відомості про нову дату платежу та розмір заборгованості позичальника станом на таку дату.
Жодних доказів на підтвердження того, що строк кредитування сторонами продовжувався, актуальні дані графіку платежів розміщено в особистому кабінеті позичальника, суду позивачем не надано.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання за наведеними договорами не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв.
Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом з відповідача ОСОБА_1 поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду.
Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії Договору про споживчий кредит № 555153997186 від 15 серпня 2021 року, встановлено його умовами, проценти після закінчення строку дії договору, тобто після 13.09.2021, нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним договором у розмірі загальної вартості кредиту.
Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає заборгованість за Договором про споживчий кредит № 555153997186 від 15 серпня 2021 року у розмірі 8 287 грн., що складається з 5 000 грн. – тіла кредиту, 3 287 грн. – відсотків.
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0514450002 від 16.04.2025, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Крім того, згідно Договору № 02-07/24 про надання правової допомоги від 02.07.2024 позивачу надавалася правова допомога адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» Вартість наданих послуг становить 9 000 грн., що підтверджується Витягом з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., та витрати на правову допомогу у розмірі 5 823 грн. 00 коп. 
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 6, 11, 207, 525-526, 530, 610-611, 625-627, 639, 1048, 1049, 1050 ЦК України, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 352, 354-355 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов – задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2021 року №555153997186 (укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1  та відповідно до договору факторингу від 18 грудня 2023 року № 18/12-2023 (укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс») в загальному розмірі – 8 287 (вісім тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 70 коп.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : судовий збір у розмірі – 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі – 5 823 (п`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 00 коп.
Сторони справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (зареєстроване місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Ґедройця Єжи, будинок № 6, офіс № 521; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42640371);
відповідач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин