Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року Справа№200/1221/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 1) про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 262240023313 від 20.11.2025 року про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести з 11.11.2025 року на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на підставі пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби період проходження військової служби в період з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року та провести перерахунок пенсії з 11.11.2025 року.
В обґрунтування позову зазначає, що 11.11.2025 року позивач звернувся до ПФУ з заявою про переведення його з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» відповідно до пункту 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889 VIII, з огляду на те, що станом на дату звернення за призначенням пенсії стаж державної служби позивача складав понад 20 років. 
За результатами розгляду поданої позивачем заяви Головне управління ПФУ в Донецькій області, яке розглянуло справу за принципом екстериторіальності, прийняло рішення № 262240023313 від 20.11.2025 року, яким відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав відсутності 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідачем 2 під час розгляду заяви позивача від 11.11.2025 року та наданих до неї документів встановлено, що стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723, на 01.05.2016 року становить 14 років 10 місяців 7 днів, оскільки до стажу на посадах державної служби не було враховано період проходження військової служби з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року. 
Враховуючи наведене, відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889 згідно заяви від 11.11.2025 року, оскільки заявник має менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Зазначає, що вказане рішення відповідача 2 порушує конституційне право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідачем 2 надано відзив на позовну заяву від 10.03.2026 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся особисто із заявою від 11.11.2025 № 12989 щодо перерахунку пенсії - про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон №889). 
Відповідно до ст. 10 Закону № 1058, особа, яка має право на різні види пенсій призначається один із цих видів пенсії за її вибором. При цьому за власним бажанням можна змінити вид пенсії. 
Відповідно до приписів частини першої статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до пункту 12 розділу XI Закону № 889 з 01.05.2016 право на призначення пенсії за віком мають державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на вказану дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але у порядку, який визначено для осіб, що мають не менш як 20 років стажу.
Під час розгляду електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України на 01.05.2016 року становить 14 років 10 місяців 7 днів. 
Вважає, що позовна вимога - перевести на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки позивач має право звернутися до відповідача із документами підтверджуючими його стаж і останній, у межах своєї компетенції, здійснивши розрахунок стажу позивача прийме відповідне компетентне рішення.
На підставі вищевикладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову № 262240023313 від 20.11.2025, в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно заяви від 11.11.2025 №12989. 
Відповідачем 1 не надано письмового відзиву, тому суд на підставі ч. 6 ст. 162 КАС України розглядає справу на підстав наявних в ній доказів.
Наголошує, що з наведених вище обставин, позовна вимога до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить ІD-паспорт № НОМЕР_1 , виданий 21.10.2021 року. 
Позивач перебуває на пенсійному обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як одержувач пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується відповідачем 2. 
11.11.2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою № 12989 про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», надавши до заяви всі документи, що підтверджують стаж його роботи на державній службі понад 20 років.
Рішенням Головного управляння Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке розглянуло заяву позивача за принципом екстериторіальності, № 262240023313 від 20.11.2025 року позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на державній службі – 20 років. 
Зокрема, під час розгляду наданих документів відповідачем 2 не враховано до стажу державної служби період проходження військової служби з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року. 
Так, під час розгляду електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених Законом №889 на 01.05.2016 року становить 14 років 10 місяців 7 днів. 
Таким чином, відповідачем до стажу на посадах державної служби не було враховано період проходження військової служби з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року. 
Причин неприйняття періоду проходження військової служби до відповідних категорій посад державної служби в спірному рішенні взагалі не зазначено.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ).
З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII, за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.
Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу, визначеного підпунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Відтак, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.
Як зазначено вище, на думку відповідача період проходження військової служби у збройних силах, на яких були присвоєні спеціальні звання, не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Разом з тим, суд вважає такі доводи відповідача помилковими, з огляду на таке.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Тобто, зазначене положення Закону №889-VIII прямо передбачає зарахування періоду проходження військової служби до стажу державної служби.
Також, Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно з ч. 3 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Отже, до 01.05.2016 року, чинним на той час законодавством України було прямо передбачено, що період проходження військової служби зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, посадові особи військової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в збройних силах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи період служби позивача в збройних силах у спеціальному званні зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 262240023313 від 20.11.2025 року є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Таким чином, судом встановлено право позивача на одержання пенсії державного службовця.
Відповідно до даних трудової книжки позивача НОМЕР_2 (запис № 1) останній у період з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року (13 років 1 місяць 9 днів) проходив військову службу у збройних силах. Позивача було звільнено у запас у зв`язку зі скороченням штатів згідно з наказом Міністра оборони України № 02240 від 09.10.1994 року у військовому званні капітана. У запасі позивачу присвоєно військове звання – майор, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 . Отже, відповідачами цей факт не оспорюється.
Відповідно до пункту 2.24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» для визначення розміру пенсії за нормами Закону для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.
Позивачем до заяви від 11.11.2025 року було надано вищезазначені документи, що доводять факт проходження ним військової служби, та які відповідач мав врахувати при переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Оскільки право позивача на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, порушено, таке право підлягає відновленню, а вимоги є такими, що підлягають задоволенню, проте не у спосіб, визначений позивачем, оскільки вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести позивача з 11.11.2025 року на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на підставі пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби період проходження військової служби в період з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року та провести перерахунок пенсії з 11.11.2025 року має бути адресована відповідачу 2, який за принципом екстериторіальності розглянув заяву позивача.
Відповідач 2 має здійснити переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, розрахувавши його пенсію з урахуванням наданих до заяви документів, у тому числі, довідок про складові заробітної плати від 03.11.2025 року.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ 42098368) (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄДРПОУ 13486010) (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 262240023313 від 20.11.2025 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2025 року № 12989 та прийняти рішення про переведення на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на підставі пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби період проходження військової служби з 05.08.1981 року по 14.09.1994 року.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з судового збору у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок. 
Рішення складено у повному обсязі та підписано 19 березня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова