Справа № 489/8755/25 
Провадження № 2/487/1145/26 

Р І Ш Е Н Н Я
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

16 квітня 2026 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
27.10.2025 року директор ТОВ «Юніт Капітал» звернулася до Інгульського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 15005,05 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00-100031297 на суму 6600,00 грн. ТОВ «Макс Кредит» виконало своє зобов`язання за кредитним договором і надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6600,00 гривень. Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 17205,05 грн. 14.05.2025 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-100031297 від 23.10.2024. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15005,05 грн. 
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року матеріали справи передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва. 07.01.2026 року матеріали справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 07.01.2026 року між суддями визначеного головуючим суддею суддю Гаврасієнко В.О.
Ухвалою суду від 12 січня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав пред`явлений позов і просив суд його задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подав.
За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Судом встановлено, що 23.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-10031297, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало відповідачу кредит в сумі 5500 грн. строком на 360 дні з кінцевім терміном повернення 18 жовтня 2025 року, зі сплатою процентів – 338,75 % річних.
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Профітгід», первісний кредитор перерахував відповідачу 23.10.2024 року суму коштів в розмірі 5500 грн.
Отже, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит.
06.02.2025 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10031297 від 23.10.2024 року, в сумі 15005,05 грн.
Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» у розмірі 15005,05 грн., з яких 5500,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 8478,80 грн. сума заборгованості за відсотками, 1026,25 грн. заборгованість по комісії 1026,25 та 2200 грн штрафні санкції.
Однак, суд не погоджується з нарахованою позивачем сумою заборгованості за комісією в розмірі 1026,25 грн та 2200 грн штрафних санкцій, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу, що зі змісту кредитного договору № 00-10031297 від 23.10.2024 року вбачається, що кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00 % від суми кредиту, що складає 1100,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах визначених пунктом 3.5 цього Договору. Згідно п. 3.5 позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме 18 жовтня 2025 року. 
Таким чином, вказані умови договору передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що умови кредитного договору № 00-10031297 від 23.10.2024 року про встановлення комісії є нікчемними, а тому вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості з комісії – 1026,25 грн, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 2200,00 грн. суд зауважує, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 2200,00 грн.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі ним не спростовано розмір нарахованої суми заборгованості.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00-10031297 від 23.10.2024 року у розмірі 13978,80 грн., з яких 5500 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 8478,80 грн сума заборгованості за відсотками.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, додатковою угодою № 25770874449 від 11.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року, ордером, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2248,83 грн пропорційно частині задоволених вимог (92,85 %).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526-527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13978,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на оплату судового збору у розмірі 2248,83 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні найменування сторін:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІАЛ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 16.04.2026.

Суддя В.О. Гаврасієнко