Справа № 521/2266/26
Провадження № 2-а/521/81/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року         м. Одеса
 
Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:
 
головуючого судді – Громіка Д.Д.,
 
при секретарі – Котигорох Н.С.
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 09.02.2026 року №R334002 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 гривень, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що Постановою від 09.02.2026 року №R334002 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 гривень. Згідно змісту цієї постанови: « ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці, чим допустив (ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У своєму позові ОСОБА_1 наголошує на тому, що він є військовозобов`язаним, який має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як багатодітний батько (троє і більше дітей віком до 18 років). Відстрочка підтверджена документами, внесена до системи «Резерв+» та відображена в базі даних ТЦК та СП. 
03.02.2026 року під час зупинки на блокпосту працівники поліції виявили його як особу, що перебуває в розшуку за неявку за повісткою. Незважаючи на надання паспорта, РНОКПП, витягу про реєстрацію, військового квитка, свідоцтв про народження дітей та інших документів, що підтверджують відстрочку, його доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де позивачем було повторно надано усі документи. Працівник ТЦК (стрілець відділення оповіщення солдат ОСОБА_3 ) зробив копії, вніс дані до бази, усно повідомив про зняття з розшуку через три доби та зобов`язав з`явитися 09.02.2026 для отримання документа. 09.02.2026 замість позивача до ТЦК прибула його дружина, якій вручили постанову № R334002 від 09.02.2026 про накладення штрафу 17 000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також роздруковану повістку. Повістка № 4741659 датована 03.09.2025 року, видана 1 відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 (Арциз), з метою виклику для уточнення даних до місця явки: АДРЕСА_1 , о 09:00 годині. Однак вона підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 (без вказівки ПІБ, лише підпис), а не уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є грубим порушенням процедури видачі повісток (територіальна юрисдикція та повноваження обмежені, відповідно до п. 28-30 Порядку № 560).
Позивач наголошує на тому, що повістка не була вручена йому особисто під підпис, не надсилалася рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу реєстрації ( АДРЕСА_2 ). Натомість вона була фактично видана (вручена) його дружині 09.02.2026 року - в день винесення постанови № R334002, без його особистого підпису в розписці та без будь-яких доказів належного оповіщення (опис вкладення, чеки Укрпошти, відео тощо).
Позивач з постановою не згоден та зазначає, що не здійснював жодних протиправних дій та не порушував законодавство у сфері оборони, ніяких повісток він не отримував та викладені обставини в протоколі та в постанові не відповідають дійсності, постанова прийнята без врахування того, що з метою притягнення особи до відповідальності повинні бути докази вини. 
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26.02.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 25 березня 2026 року надав до суду відзив, в якому просив рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 286 КАС України та з метою дотримання принципу розумного строку, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд відмовив представнику відповідача у відкладенні розгляду справи на іншу дату з огляду на те, що законодавець визначив дану категорію справ як термінові, встановив десятиденний строк на їх розгляд судом та з огляду на те, що представником відповідача не наведено у своїй заяві про відкладення розгляду справи на іншу дату ніяких поважних причин неявки у судове засідання.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що 09.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №R334002, якою встановлено, що за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці, чим допустив (ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, уповноваженою особою було постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 та користується правом на відстрочку з 21.09.2025 по 03.05.2026 (продовжено автоматично системою).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Управлінням соціального захисту населення Арцизької РДА, ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей у зв`язку із наявністю трьох неповнолітніх дітей. 
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови № R334002 від 09.02.2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Представником відповідача до відзиву долучено повістку №4741659 про виклик на 03.09.2025 о 09:00 годин. до ІНФОРМАЦІЯ_7 (Арциз) для уточнення даних, складену Керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував повістку про виклик до органу, що розглядав справу про адміністративне правопорушення, на 03.09.2025. Відповідно, він не мав об`єктивної можливості з`явитися за викликом або надати пояснення, що свідчить про порушення його права на захист та принципу змагальності сторін.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не наддасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 19 травня 2024 року військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» (далі - Закон №3543-XII) громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень сторін, суд дійшов висновку, що постанова № R334002 від 09.02.2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена з порушенням основоположних принципів адміністративного провадження та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Докази, що свідчать про ігнорування позивачем викликів ТЦК та СП протягом 2024-2025 року відсутні, та будь-яких посилань на них при винесенні оскаржуваної постанови не має.
Відсутність доказів про вручення повістки, позбавила його можливості реалізувати свої процесуальні права, що відповідно до ст. 7, 268, 278 КУпАП є істотним порушенням, яке тягне за собою визнання спірної постанови протиправною та її скасування.
Виходячи з вищезазначеного, позов підлягає задоволенню, а постанова № R334002 підлягає скасуванню, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи, що під час провадження справи про адміністративне порушення було порушено право позивача на належне повідомлення про час та місце її розгляду, що позбавило його можливості надати пояснення по суті справи, подати відповідні докази, скористатись правом на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір у розмірі 665,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи все вищевикладене та керуючись статтями 19, 63 Конституції України, статтями 210-1, 251, 252, 258, 268, 278, 279 КУпАП, 42, 49, 55, 57, 60, 72, 73, 77, 78, 79, 165, 42, 165 КАС України,

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №R334002 від 09.02.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 .
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на користь  ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 ), суму сплаченого судового збору у розмірі 665 гривень 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2026 року.

Суддя:          Д.Д. Громік