ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2718/26 Справа № 213/4601/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/4601/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивач -  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 листопада 2025року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2012 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №100334801, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 249,92 грн, строком на 355 днів, зі сплатою процентів за користування коштами. 
У рамках проведення крос-кампаній для клієнтів АТ «БАНК ФОРВАРД», шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії програмний комплекс здійснював автоматичну зміну номера кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір №100334801 від 01 жовтня 2012 року підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №97983073 від 24 червня 2012 року. 
Відповідачка умови кредитного договору не виконала. 
На підставі укладеного між АТ «БАНК ФОРВАРД» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору відступлення права вимоги від 25 липня 2024 року, позивач отримав право вимоги до відповідачки за вищезазначеним кредитним договором на суму заборгованості 69 560,62 грн, з них: 28 366,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 29 418,60 грн – заборгованості за відсотками, 11 776,02 грн – заборгованість за комісією, яку просив суд стягнути на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відмова в задоволенні позовних вимог повністю в даній справі є неправомірною, оскільки дане рішення обмежує фактичну можливість стягнення заборгованості за кредитним договором правонаступником кредитора.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві було зазначено, що у зв`язку із проведенням крос-кампаній для клієнтів АТ «БАНК ФОРВАРД», шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, програмний комплекс здійснював автоматичну зміну номера кредитного договору, у зв?язку з чим кредитний договір з номером №100334801 підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №97983073. На підтвердження вказаного твердження до позовної заяви долучено витяг з Реєстру Боржників до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 року, який підписаний сторонами. Отже, АТ «БАНК ФОРВАРД» засвідчив, що кредитний договір №97983073 станом на момент звернення до суду із вимогою про повернення заборгованості у програмній системі Банку іменується під №100334801 що не було враховано судом першої інстанції. Зазначає, що при належному дослідженні долучених до матеріалів справи виписок по картковому рахунку позичальниці можна чітко прослідкувати рух коштів по рахунку та, зокрема, видачу Банком кредитних коштів, нарахування процентів та часткове погашення позичальницею заборгованості. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Ціна позову у даній справі становить 69 560 гривень 62 копійки, що менше тридцятирозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції станом на час подання апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 червня 2012 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №97983073, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 249,92 грн, строком на 335 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у таких розмірах: з 25 червня 2012 року по 24 квітня 2013 року – 0,001 % річних, з 25 квітня 2013 року по 25 травня 2013 року – 39 % річних; комісія за надання кредиту та за РО – 0,00 грн. Ставка по кредитній лінії – 45,00%.
Згідно з п. 1.2 (оферта 1) підписаної відповідачкою, з метою укладення з банком договору заяви від 24 червня 2012 року, ОСОБА_1 просить надати їй кредит в сумі, зазначеній в графі «сума кредиту» розділу «кредитний договір» інформаційного блоку (4 249,92 грн) шляхом зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.
24 червня 2012 року відповідачка підписала заяву на відкриття поточного рахунку.
Згідно із розрахунком АТ «БАНК ФОРВАРД», станом на 24 липня 2024 року, заборгованість за кредитним договором №100334801 від 01 жовтня 2012 року становить 69 560,62 грн, з них: 28 366,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 29 418,60 грн – заборгованості за відсотками, 11 776,02 грн – заборгованість за комісією. 
25 липня 2024 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. За умовами договору банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, зазначених у додатку №1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) до цього договору. Новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору.
Згідно з витягом з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №100334801 від 01 жовтня 2012 року на загальну суму 69 560,62 грн, номер породжуючого договору (кредитна картка з відміткою Cross-sale) – 97983073.
Після набуття права вимоги позивачем не здійснювалися нарахування за кредитним договором.
Спір виник з приводу стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №100334801 від 01 жовтня 2012 року (а.с. 3).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості, оскільки, позивачем не підтверджено факт укладення відповідачкою кредитного договору №100334801 від 01 жовтня 2012 року, право вимоги за яким набуто позивачем на підставі договору про відступлення права вимоги. Суд відхилив доводи позивача про проведення крос-кампанії для клієнтів АТ «БАНК ФОРВАРД» шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії та здійснення програмним комплексом автоматичної зміни номера кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір №100334801 від 01 жовтня 2012 року підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №97983073 від 24 червня 2012 року, як такі, що не підтверджені належними доказами. Крім того, суд зазначив, що договір №100334801 від 01 жовтня 2012 року за своєю суттю є окремим договором з іншим типом кредиту (кредитна лінія), ніж договір № 97983073. Позивачем не надано докази на підтвердження факту його укладення, ознайомлення та згоди відповідачки з його умовами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Спір виник з приводу стягнення заборгованості за Договором №100334801 від 01 жовтня 2012 року.
Колегія суддів зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. 
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18, провадження №61-17205ск19.
В матеріалах справи відсутній договір №100334801 від 01 жовтня 2012 року, укладений між ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД») та ОСОБА_1 , стягнення заборговансоті за яким є предмеом данного спору.
Доводи ж позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про те, що, у зв`язку із проведенням крос-кампаній для клієнтів АТ «БАНК ФОРВАРД», шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, програмний комплекс здійснював автоматичну зміну номера кредитного договору, у зв?язку з чим кредитний договір з номером №100334801 підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №97983073, судом першої інстанції вірно відхилено.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 24 червня 2012 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №97983073, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 249,92 грн, строком на 335 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у таких розмірах: з 25 червня 2012 року по 24 квітня 2013 року – 0,001 % річних, з 25 квітня 2013 року по 25 травня 2013 року – 39 % річних; комісія за надання кредиту та за РО – 0,00 грн. Ставка по кредитній лінії – 45,00%.
Вказаний договір підписано власноруч позичальницею ОСОБА_1 та в ньому вказаний номер кредитного договору, а тому до твердежнь позивача про те, що програмний комплекс здійснював автоматичну зміну номера кредитного договору слід віднестись критично.
Крім того, варто зауважити й на тому, що предметом позовних вимог є стягнення заборговансоті у розмірі 69 560,62 грн, з них: 28 366,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 29 418,60 грн – заборгованості за відсотками, 11 776,02 грн – заборгованість за комісією, й наданий суду кредитний договір №97983073 таких умова взагалі не містить. Даний договір стосується одноразової виплати кредитних коштів у розмірі 4 249,92 грн та не містить умов про нарахування комісії за кристування кредитними коштами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
25 липня 2024 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги.
Оскільки, як вже зазначалося, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а доказів наявності заборгованості за кредитним договором №100334801 від 01 жовтня 2012 року та порядку її нарахування первісим кредитором суду не надано, колегія суддів погоджуєтся з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - залишити без задоволення.
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: