П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40093/25	

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,
повний текст судового рішення
складено 06.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду з позовом до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (далі - Пересипська РА ОМР) та просив:
- визнати протиправним та скасувати лист-рішення відповідача від 10.07.2025 року за №01-05-8/851вх щодо відмови йому ФОП в розміщенні елементу вуличної торгівлі – лотку, площею не більше 2 кв.м., на період роботи 5 років, з режим роботи з 08.00 по 19.00 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Пересипську РА ОМР прийняти рішення за заявою ФОП від 09.09.2024 року за №Ф1-202809-ю/о про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі (далі ЕВТ) - лотку по реалізації продовольчої групи товарів, площею не більше 2 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи з 08.00 по 19.00 за адресою : АДРЕСА_1 та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі за вказаною адресою. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року провадження у справі закрито.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України, відповідно до якого суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до суду 14.10.2024 року до цього відповідача з позовом, в якому просив: визнати протиправними та скасувати листи-рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.09.2024 року вих.№01-05-4/278вх. та від 09.09.2024 року вих.№01-05-4/354вх. щодо відмови йому - ФОП ОСОБА_1 в розміщенні ЕВТ - лотку, площею не більше 2 кв.м., на період роботи 5 років, з режим роботи з 08.00 по 19.00 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Пересипську РА ОМР прийняти рішення за заявою від 09.09.2024 року за №Ф1-202809-ю/о про надання узгодження на розміщення ЕВТ-лотку по реалізації продовольчої групи товарів, площею не більше 2 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи з 08.00 по 19.00 за адресою: АДРЕСА_1 та надати лист-рішення про можливість розміщення ЕВТ за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року у справі №420/31919/24, яке набрало законної сили 22.07.2025 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправними та скасовано листи-рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.09.2024 року вих.№01-05-4/278вх. та від 09.09.2024 року вих.№01-05-4/354вх. щодо відмови ФОП в розміщенні елементу вуличної торгівлі - лотку, площею не більше 2 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи з 08.00 по 19.00 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язано Пересипську РА ОМР повторно розглянути заяву ФОП №Ф1-202809-ю/о від 09.09.2024 про надання узгодження на розміщення ЕВТ – лотку по реалізації продовольчої групи товарів, площею не більше 2 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи з 8.00 до 19.00 за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що судом у справі №420/31919/24 були досліджені всі надані позивачем документи до заяви від 09.09.2024 року та з урахуванням доводів відповідача та наданих документів, а також нормативно-правових актів, які регламентують спірні правовідносини, і суд у вказаній справі дійшов висновків:
місце розміщення лотку ФОП відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує Правила благоустрою міста Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI; 
матеріалами справи спростовуються викладені у листі від 04.09.2024 відповідачем твердження про те, що заплановане позивачем місце розміщення лотку знаходиться на пішохідному тротуарі чи в безпосередній близькості до зеленої зони та дерева;
надані позивачем графічні матеріали та фото фіксації з прив`язкою до місцевості свідчать про те, що заплановане позивачем місце для розміщення лотку обрано з урахуванням законодавчих вимог та Правил благоустрою;
при розгляді справи судом з досліджених доказів не виявлено встановлених обмежень щодо розміщення елементів вуличної торгівлі про які вказував відповідач у своєму листі від 04.09.2024.
Враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи суд у справі №420/31919/24 дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування листа-рішення Пересипської РА ОМР від 04.09.2024 №01-05-4/278вих є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заяви позивача від 09.09.2024 у справі №420/31919/24 встановлено, що фактично заяву від 09.09.2024 № Ф1-202809-ю/о відповідач не розглянув.
Саме за таких встановлених обставин суд у справі №420/31919/24 вимоги позивача про зобов`язання Пересипської РА ОМР прийняти рішення за заявою ФОП від 09.09.2024 року за №Ф1-202809-ю/о про надання узгодження на розміщення ЕВТ задоволено частково, оскільки жодного рішення не прийнято, а суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
Водночас, суд у справі №420/31919/24 зазначив, що при прийнятті рішення необхідно визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Визначаючи ефективний спосіб захисту прав позивача у справі №420/31919/24 судом зобов`язано розглянути повторно заяву ФОП від 09.09.2024 року за №Ф1-202809-ю/о саме з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні - рішенні від 19.06.2025 року.
Тобто, суд у справі №420/31919/24, фактично не втручаючись в повноваження відповідача, зобов`язав його прийняти таке рішення з урахуванням висновків суду, якими фактично є обґрунтованість та правомірність звернення ФОП від 09.09.2024 року за №Ф1-202809-ю/о про надання узгодження на розміщення ЕВТ, а надані ним документи відповідають вимогам нормативно-правових актів. 
На виконання рішення суду від 19.06.2025 року у справі №420/31919/24 Пересипською РА ОМР повторно розглянуто заяву ФОП №Ф1-202809-ю/о від 09.09.2024 та листом від 10.07.2025 року за № 01-05-8/851вх, якій оскаржується в цій справі №420/40093/25, позивачу відмовлено в погодженні реалізації наміру розміщення ЕВТ.
Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.10.2025 року по ВП №79116664 з виконання зазначеного рішення суду.
Проте, незважаючи на закінчення виконавчого провадження, суд вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року у справі №420/31919/24 не виконано відповідачем у повному обсязі та належним чином, оскільки ним не враховані висновки суду при прийняті відповідного рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що за умови невиконання відповідачем цього рішення суду, прийнятий на його виконання лист від 10.07.2025 року за №01-05-8/851вх підлягає правовій оцінці на його правомірність в межах справи №420/31919/24 в порядку судового контролю та не може бути самостійним предметом спору у справі №420/40093/25.
Суд 1-ї інстанції обґрунтовано зазначив про недопустимість повторного звернення із вимогами, щодо яких є таке, що набрало законної сили судове рішення, обумовлено загальним принципом, визначеним у пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України в якості основної засади судочинства - обов`язковість судового рішення.
Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі №816/2016/17, від 11.04.2018 у справі №9901/433/18,постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а, від 16.12.2019 у справі № 336/1379/17-а.
Так, згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. 
Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Положеннями статей 382, 382-1, 382-2 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Крім того, приписами ч.1 ст.383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання чи неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням чи невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Подання нового позову не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно неналежного виконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати відповідача виконувати рішення суду у певний спосіб шляхом ухвалення нового судового рішення.
Належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є звернення до суду із заявою про визнання протиправним рішення відповідача в рамках процедури судового контролю.
Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Отже, зі змісту позовної заяви та підстав позову вбачається, що позовні вимоги фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення (рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року у справі №420/31919/24). 
Згідно з п.4 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк