КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/18199/24 Головуючий у І інстанції Колесник О.М.
Провадження №22-ц/824/2277/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Борисової О.В., Голуб С.А.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в собі начальника відділу правового та кадрового забезпечення ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2025 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування, 
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування.
В обгрунтування позову зазначив, що 01.05.2024 року о 17:01 годин на перехресті вулиць Гостомельської та Рахманінова в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Smart Forfour», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю «Smart Forfour», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована вПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №218430183 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №35В5Е96. 
Франшиза за полісом №218430183 складає 0,00 грн. 
Після ДТП ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про ДТП, подавши заяву про страхове відшкодування та інші необхідні документи для здійснення страхового відшкодування, а також надав представнику страховика свій пошкоджений автомобіль. ПрАТ «НАСК «Оранта»  прийняло рішення щодо виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн згідно страхового акту №ОЦВ-24-33-7830/1 та 24 667 грн 20 коп. згідно страхового акту №ДЦВ-24-33-10389/1 на підставі звіту №37333 від 29.05.2024 року та висновку вартості придатних залишків №37333/1 від 29.05.2024 року. 
За змістом звіту №37333 від 29.05.2024 року розмір відновлювального ремонту складає 925 029 грн 51 коп., ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становить 527 574 грн 77 коп., а вартість придатних залишків згідно висновку №37333/1 від 29.05.2024 року склала 342 907 грн 57 коп. 
Позивач не погодився з розміром страхового відшкодування, оскільки оцінювач ОСОБА_4 особисто не оглянув пошкоджений транспортний засіб, а склав звіт на підставі протоколу огляду транспортного засобу, який оформив представник страховика ОСОБА_5 , що є порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. ОСОБА_5 не є ні оцінювачем, ні судовим експертом, що підтверджується витягами з відповідних реєстрів. Тому на замовлення ОСОБА_2 було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №2405 від 6.06.2024 року, за змістом якого відновлювальний ремонт складає 918 675 грн 21 коп., ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становить 715 837 грн 12 коп., а після ДТП - 190 125 грн. 25 коп. 
Тобто, автомобіль позивача є фізично знищеним, оскільки його витрати на відновлювальний ремонт значно перевищують ринкову вартість до ДТП. За таких обставин страхове відшкодування розраховується як різниця між ринковою вартістю ТЗ до ДТП та ринковою вартістю ТЗ після ДТП.
Таким чином, розмір матеріального збитку має становити 525 711,87 грн (715 837,12 грн - 190 125,25 грн). Після чого з вказаної суми вираховується сума виплаченого відповідачем страхового відшкодування позивачу: 525 711,87 грн - 184 567 грн. 21 коп = 341 144 грн 66 коп. 
Посилаючись на викладене, позивач в позові просив стягнути з відповідача на його користь 341 144 грн 66 коп. недоплаченого страховиком страхового відшкодування та понесені ним судові витрати.
У червні 2025 року після проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, посилаючись на її висновок №12864/24 від 27.03.2025 року, позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 358 039,31 грн, а також судові витрати по справі: 3411,45 грн судового збору, 16000, 00 грн витрат на правову допомогу, 8481,60 грн витрат за проведення автотоварознавчої експертизи.
У липні 2025 року позивач знову збільшив позовні вимоги, просив також стягнути з відповідача пеню в розмірі 95 250,44 грн, 3% річних - 10081,62 грн, а також інфляційні витрати в розмірі 51 373,27 грн, судовий збір в розмірі 5147,45 грн, витрати на правову допомогу - 28 000 грн.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2025 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 358 039,039 грн страхового відшкодування, 8 481,60 грн вартості проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, 3580,39 судового збору, 28 000,00 витрат на правову допомогу, а всього: 398 101,30 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», в особі начальника відділу правового та кадрового забезпечення ОСОБА_1., звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись напорушення норм процесуальні права, неповноту з`ясування судом обставин справи, просили скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Так, в доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_1 , зокрема зазначала, що в порушення вимог Положення про функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням ВРП №1845/0/15-21 від 17.08.2021 року, в процесі розгляду даної справи судом першої інстанції відповідач не отримував процесуальних документів через ЄСІТС, а також не мав змоги подати процесуальні документи через електронний суд у встановлені терміни, хоча і зареєстрований у електронному суді.
Вказані обставини унеможливили ознайомлення представника відповідача з висновком судової експертизи в електронному кабінеті та завчасно із дотриманням процесуальних строків подати клопотання про проведення повторної комплексної автотоварознавчої експертизи.
Відповідач не погоджується із ухвалою суду першої інстанції від 21.07.205 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення повторної комплексної судової автотоварознавчої експертизи. Підставою для такої відмови стало те, що 06.05.2025 року по даній справі судом було закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду.
Представник скаржника звертає увагу апеляційного суду на те, що в матеріалах справи наявні три концептуально протилежних висновки щодо питання матеріального збитку транспортного засобу позивача, в яких визначено три суттєво відмінних вартості автомобіля «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: 527 574,77 грн, 715 837,12 грн та 865 849,60 грн.
Різниця між дійсною вартістю в матеріалах страхової експертизи та висновком судового експерта становить 338 274, 83 грн, а різниця між незалежною оцінкою позивача та висновком судового експерта складає 150 012,48 грн.
Відповідач вважає, що судова експертиза, яка мала на меті вирішити протиріччя у визначенні матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 між оцінкою на замовлення страховика та позивача, навпаки не підтвердила вірність однієї з цих оцінок та зробила висновок нереальної дійсної вартості автомобіля на момент ДТП.
Відповідач вважає, що висновок судового експерта Єрмоленка О. в частині дійсної вартості автомобіля суттєво суперечить матеріалам судової справи та висновкам попередніх оцінювачів.
Вказана у висновку експерта №12864/24-54 від 27.02.2025 року ринкова вартість автомобіля «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, бензин, 3л., автоматична трансмісія, визначена на основі «Бюлетеня автотоварознавця», що на думку відповідача не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України.
Посилаючись на викладені обставини, скаржник просив суд апеляційної інстанції призначити по даній справі повторну комплексну судову автотоварознавчу експертизу та доручити її проведення Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертизи поставити питання: 
- Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП 01.05.2024 року?
- Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП 01.05.2024 року згідно з інформацією, доступною на відкритих онлайн-ресурсах?
- Яка ринкова вартість транспортного засобу «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 до ДТП, що мало місце 01.05.2024 року, згідно з інформацією, доступною на відкритих онлайн-ресурсах?
- Яка ринкова вартість транспортного засобу «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані на дату ДТП, 01.05.2024 року?
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Голосна А.В. наводить заперечення щодо задоволення вимог апеляційної скарги.
Вказує на безпідставність доводів скарги щодо обмеження відповідача доступу в ознайомленні з матеріалами справи, з огляду на передбачене ст. 43 ЦПК України право учасника справи знайомитись з матеріалами справи як у паперовій формі в приміщенні суду, так і шляхом використання електронних сервісів.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи та направлення йому копій процесуальних документів.
За умови наявності технічних труднощів у користуванні ЄСІТС, учасник справи має право та можливість реалізувати своє процесуальне право особисто, через представника чи шляхом звернення до канцелярії суду.
Відповідач жодного разу не звертався до суду першої інстанції із заявами про надання доступу чи ознайомлення з матеріалами справи в паперовій формі, а отже його твердження про обмеження права на захист слід вважати надуманими.
Представник позивача вказує, що 28.04.2025 року відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, яке відбулось 06 травня 2025 року. В судовому засіданні представник відповідача погодилась на закриття підготовчого провадження, не маючи будь-яких заявлених клопотань, з клопотанням про поновлення або продовження пропущених процесуальних строків не зверталась.
Вважає, що оскільки клопотання представника відповідача про призначення додаткової експертизи було подано після закриття підготовчого судового засідання, суд першої інстанції правомірно відмовив в його задоволенні.
Представник позивача у відзиві також наводить заперечення щодо призначення по справі повторної експертизи, вказуючи на те, що відповідачем в обґрунтування такого клопотання не наведено передбачених ч. 1 ст. 103 ЦПК України підстав. Вказує, що проведена по справі судова експертиза була призначена судом за участю сторін, відповідає вимогам процесуального законодавства та містить вичерпні і мотивовані висновки. Наявність в матеріалах справи трьох різних висновків (двох позасудових і однієї судової експертизи)не є підставою для призначення повторної експертизи.
Вважає також необґрунтованими доводи скаржника щодо допущених судовим експертом порушень, звертаючи увагу, що експерт має право використовувати довідники, погоджені з Фондом держмайна, які є рекомендованими, а використання онлайн-ресурсів не є обов`язковим елементом для розрахунку у судовій експертизі, та не надає достовірних даних для оцінки, на відміну від нормативно визначених методик.
У судовому засіданні представник ПАТ «НАСК «Оранта» - ОСОБА_1. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Голосна А.В. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.
Заслухавши доповідь судді-доповідача по справі, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів справи, автомобіль „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , 6.12.2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 23.06.2020 року ТСЦ 8049 (том 1 а.с.34, 43).
01.05.2024 року о 17-01 годин на перехресті вулиць Гостомельської та Рахманінова в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу „Smart Forfour", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Винним в даній події є ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП автомобіль „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження. 
Вказані обставини не заперечувались учасниками справи, визнані ними, тому не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України.
Автомобіль „Smart Forfour", д.н.з. НОМЕР_2 , яким 1.05.2024 року керував водій ОСОБА_3 в момент вчинення ДТП, належав на праві власності ОСОБА_6 , що вбачається з копії полісу №218430183 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (том 1 а.с.13).
Автомобіль „Smart Forfour", д.н.з. НОМЕР_2 на день ДТП був застрахований ПАТ „НАСК „ОРАНТА" власником транспортного засобу ОСОБА_6 згідно полісу №218430183 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (том 1 а.с.13), за яким встановлено ліміт страхової відповідальності за заподіяну шкоду майну в розмірі 160 000 грн, при цьому розмір франшизи складає 0,00 грн, та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №35В5Е96, страхова сума за договором - 750 000,00 грн (том 1 а.с.14, 112). 
02.05.2024 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ „НАСК „ОРАНТА" з повідомленням про ДТП та Заявою про страхове відшкодування, надавши і інші необхідні документи для отримання страхового відшкодування (том 1 а.с.108).
Страховиком ПАТ „НАСК „ОРАНТА" було замовлено у ТОВ „СЗУ Україна Консалтинг" звіт про оцінку завданих збитків автомобілю позивача і згідно даних звіту №37333 від 29.05.2024 року розмір відновлювального ремонту автомобіля „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 складає 925 029 грн 51 коп., ринкова вартість цього ж транспортного засобу до ДТП становить 527 574 грн77 коп., а вартість придатних залишків згідно висновку №37333/1 від 29.05.2024 року склала 342 907 грн 57 коп. (том 1 а.с.16-29; 113-138).
ПАТ „НАСК „ОРАНТА" після звернення позивача сплатило останньому 13.06.2024 року за платіжною інструкцією №32677 160 000 грн страхового відшкодування та за платіжною інструкцією №32676 - 24 667 грн 21 коп. також страхового відшкодування, а всього 184 667 грн 21 коп. страхового відшкодування (том 1 а.с.139-140). 
Позивач не погодився з розміром страхового відшкодування, тому на замовлення ОСОБА_2 було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №2405 від 6.06.2024 року СПД ОСОБА_7 , за змістом якого розмір відновлювального ремонту автомобілю позивача складає 918 675 грн 21 коп., ринкова вартість цього ж транспортного засобу до ДТП становить 715 837 грн12 коп., а після ДТП - 190 125 грн. 25 коп. (том 1 а.с.40-77).
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2024 року за клопотанням представника позивача Голосної А.В. було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення розміру відновлювального ремонту автомобіля позивача, його ринкової вартості до і після ДТП (том 1 а.с.159а-160).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.03.2025 року №12864/24-54, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 в цінах станом на дату ДТП на 01.05.2024 року складає 923 054 грн 86 коп., вартість матеріального збитку транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП на 01.05.2024 року складає 865 849 грн 60 коп, ринкова вартість цього ж транспортного засобу до ДТП становить 865 849 грн 60 коп., ринкова вартість транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані на дату ДТП на 1.05.2024 року складала 323 243 грн 08 коп. (том 1 а.с.177-193).
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції поклав в основу рішення саме висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.03.2025 року №12864/24-54, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, у зв`язку із чим виходив із того, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача в розмірі 923 054 грн 86 коп. перевищують ринкову вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, яка становить 865 849 грн 60 коп. За таких обставин транспортний засіб ОСОБА_2 вважається знищеним, а його власнику, позивачу по справі, відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, тобто 865 849,60 - 323 24,08 = 542 606, 52 грн, що є розміром страхового відшкодування. Оскільки страховик ПАТ „НАСК «ОРАНТА» сплатив позивачу ОСОБА_2 13.06.2024 року 184 667, 21 грн страхового відшкодування, тому отримана різниця повинна бути зменшена на розмір виплаченого раніше страхового відшкодування, тобто 542 606, 52 - 184 667, 21 = 357 939, 31 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок недоотриманого страхового відшкодування.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року у справі №125/1216/20 зазначила, що за змістом статі 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. 
Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Зазначені висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №752/13375/19.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Як відомо з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2024 року за клопотанням представника позивача Голосної А.В. було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення розміру відновлювального ремонту автомобіля позивача, його ринкової вартості до і після ДТП.
У висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №12864/24-54 від 27.03.2025 року складеного експертом Київськогонауково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Єрмоленко О., визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 в цінах станом на дату ДТП на 01.05.2024 року складає 923 054 грн 86 коп., вартість матеріального збитку транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП на 01.05.2024 року складає 865 849 грн 60 коп, ринкова вартість цього ж транспортного засобу до ДТП становить 865 849 грн 60 коп., ринкова вартість транспортного засобу „Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані на дату ДТП на 1.05.2024 року складала 323 243 грн 08 коп.
Вказаний висновок надійшов до суду першої інстанції 15.04.2025 року.
06 травня 2025 року судом першої інстанції за результатами проведення підготовчого судового засідання, участь в якому приймала представник ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_1., ухвалено приєднати заяву ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог та закрити підготовче провадження по справі, призначивши справу до розгляду по суті на 23 червня 2025 року.
Жодних клопотань від представника ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_1. в підготовчому судовому засіданні не надходило.
21 липня 2025 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» до суду першої інстанції було подано клопотання про призначення по справі повторної комплексної автотоварознавчої експертизи (том 2 а.с. 26-36), в обґрунтування якого представник відповідача зазначав, що в матеріалах справи наявні три висновки про оцінки вартості матеріального збитку, які суттєво відрізняються між собою. Висновок судового експерта Єрмоленко О. не вирішив протиріччя щодо визначення матеріального збитку між оцінкою, проведеною на замовлення страховика та позивача, вважав, що вказаний висновок не може бути взятий до уваги, оскільки експертом для визначення ринкової вартості належного позивачу автомобіля використано «Бюлетень автотоварознавця», а не дані з урахуванням різних джерел, проведення маркетингу ринку, без використання даних дослідження ринку колесних транспортних засобів.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року клопотання представником ПАТ «НАСК «Оранта» про призначення повторної комплексної автотоварознавчої експертизи залишено без розгляду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 222 ЦПК України, як таке, що подане після закінчення підготовчого провадження по справі, клопотань про поновлення або продовження процесуальних строків представником відповідача не заявлено.
Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вказаної ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 - 4 ст. 12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
На стадії судового процесу розгляду справи по суті, за правилами ЦПК України, докази, в тому числі висновки експертів, не надаються та судом не приймаються, а клопотання про забезпечення доказів, в тому числі шляхом призначення експертиз та витребування документів, не розглядаються, за винятком випадків коли сторона обґрунтує поважність причин недодання такого доказу або ж заявлення відповідного клопотання на стадії підготовчого провадження.
Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Так, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача в підготовчому засіданні, яке відбулося 06 травня 2025 року, погодилася на закриття підготовчого провадження, не маючи будь-яких заявлених клопотань, як і не зверталась з клопотанням про поновлення або продовження пропущених процесуальних строків.
З огляду на вказане, клопотання про призначення повторної автотоварознавчої експертизи було подано представником відповідача після закінчення підготовчого провадження без клопотання про поновлення або продовження процесуальних строків, без належного обґрунтування поважності причин пропуску таких строків, у зв`язку із чим суд першої інстанції правильно залишив його без розгляду.
Щодо заявленого скаржником разом із поданням апеляційної скарги клопотання про призначення повторної комплексної судової експертизи, суд апеляційної інстанції таке клопотання залишив без задоволення, з огляду на безпідставність доводів відповідача про необґрунтоване відхилення такого клопотання судом першої інстанції. Крім того, представником скаржника в клопотанні, поданому до суду апеляційної інстанції, не було наведено передбачених ч. 2 ст. 113 ЦПК України підстав для призначення повторної експертизи.
Апеляційний суд також відхиляє, як безпідставні, доводи апеляційної скарги про обмеження процесуальних прав відповідача у зв'язку із відсутністю можливості в ході розгляду справи судом першої інстанції отримувати процесуальні документів через ЄСІТС, а також подавати процесуальні документи через електронний суд у встановлені терміни.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, про судові засідання, представник відповідача брав участь у судових засіданнях, подав відзив на позовну заяву, заперечення на клопотання про призначення експертизи, не був позбавлений права у визначені процесуальним законодавством строки подавати інші заяви та клопотання.
Крім того, представник відповідача жодного разу не звертався до суду першої інстанції із заявами про надання доступу чи ознайомлення з матеріалами справи, про наявність будь-яких обмежень у доступі до процесуальних документів в електронному кабінеті суд першої інстанції не повідомляв.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 23 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Борисова О.В.

Голуб С.А.