Справа № 212/2594/25 
2/212/275/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:
суддя - Ведяшкіна Ю.В.,
секретар судового засідання – Розинько К.А.
у цивільній справі № 212/2594/25 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду та встановлення факту постійного проживання в певний період часу в певному житловому приміщенні.
В судовому засіданні брали участь:
заявник – ОСОБА_1 
в с т а н о в и в :
11.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, а 18.02.2026 року із заявою про доповнення до позову, в яких просив суд встановити юридичний факт невикористання ним – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року.
Встановити юридичний факт його – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійного проживання з батьком в АДРЕСА_1 , в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року – без реєстрації.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить право користування кімнатами 131 – 132, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_2 . 21 травня 2024 року у відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, вирішив приватизувати зазначені житлові кімнати, та з цією метою звернувся з відповідною заявою до органу приватизації – виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, про передачу йому у приватну власність вищевказаних житлових кімнат гуртожитку, які перебувають у комунальній власності Криворізької міської територіальної громади. Однак рішенням виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 10 червня 2024 року № 547 йому було відмовлено у передачі у власність кімнат 131 -132 житлового будинку АДРЕСА_2 у зв`язку з наданням неповного пакету документів, а саме документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року.
Наприкінці 1997 року матір позивача – ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 припинили сімейно – шлюбні відносини та 20 лютого 1998 року матір зналася з офіційної реєстрації в квартирі її чоловіка, тобто в квартирі АДРЕСА_3 та зареєструвалась тільки 27 серпня 1998 року в гуртожитку по АДРЕСА_4 , та відповідно разом з нею був зареєстрований позивач, який на той час був неповнолітнім, хоча з 20 лютого 1998 року він проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . 10 червня 2000 року матір позивача разом з позивачем знялась з реєстрації у гуртожитку, та з 11 листопада 2002 року зареєструвалась разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 кімнати 131 – 132, хоча він весь цей час проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
З 11 листопада 2002 року він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 кімнати 131 – 132.
Іншого житла не має, участі у приватизації житлових приміщень, віднесених до державного житлового фонду, не приймав.
Враховуючи, що встановити зазначеного факту, в іншому порядку, чинним законодавством не передбачено, та згідно з законом такий факт породжує для нього юридичні наслідки, вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.
17.03.2025 року  ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
05.01.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.
В судове засідання представник відповідача - виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області, не з`явився в своїх заявах просив проводити розгляд справи у його відсутність, та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням зібраних по справі доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача.
Заслухавши позивача, свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому в передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно відомостей внесених до паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 14.12.2012 року Жовтневим РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, з 14.12.2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.19); батьками якого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16.01.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.18). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 , виданого 24.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу, шлюб між батьками Позивача був розірваний 22.05.2000 року (а.с.17).
Згідно Акту про фактичне місце проживання № 12, складеного 20.08.2024 року мешканцями будинку АДРЕСА_6 : ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , підписи яких підтверджено головою правління ОСББ «КР Ватутіна 59», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживав з 20.02.1998 по 27.08.1998 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно Акту про фактичне місце проживання № 13, складеного 20.08.2024 року мешканцями будинку АДРЕСА_6 : ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , підписи яких підтверджено головою правління ОСББ «КР Ватутіна 59», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживав з 10.06.2000 по 11.11.2002 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила обставини, наведені в Актах про фактичне місце проживання від 20.08.2024 року, зазначивши, що їй відомо про те, що ОСОБА_1 , фактично проживав з 20.02.1998 по 27.08.1998 рок та з 10.06.2000 по 11.11.2002 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто після розлучення батьків - з батьком, та на той час з бабусею і дідусем, оскільки вона проживала по сусідство, вони товаришували в дитинстві та разом ходили до школи.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила обставини, наведені в Актах про фактичне місце проживання від 20.08.2024 року, зазначивши, що їй відомо про те, що ОСОБА_1 , фактично проживав з 20.02.1998 по 27.08.1998 рок та з 10.06.2000 по 11.11.2002 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто після розлучення батьків - з батьком, та на той час з бабусею і дідусем, оскільки вона з родиною проживала по сусідству, та її син товаришував з ОСОБА_1 , тому вона постійно його бачила та спілкувалась з його батьком.
29.03.2024 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради за вих № 12/02-01-10/926, надано відповідь представнику позивача, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 20.02.1998 по 27.08.1998 та з 10.06.2000 по 11.11.2002 включно, зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання у місті Кривому Розі Дніпропетровської області не значиться (а.с.12).
Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого станом на 15.12.2008 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с.15,16).
26.02.2024 року виконкомом Покровської районної в місті ради за вих. № 16/01-26/862, видана ОСОБА_1 довідка про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (повторно), відповідно до якої квартира за адресою: АДРЕСА_1 , приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації виконкому Криворізької міської ради від 29.07.1994 № Ж3042. У приватизації згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» участь приймали 3 фізичні особи. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі в приватизації за адресою: АДРЕСА_1 , не приймав, житлові чеки для приватизації державного житлового фонду не використовував (а.с.11).
21.03.2024 року виконкомом Покровської районної в місті ради за вих № 16/01-26/1246, видана ОСОБА_1 довідку про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, відповідно до якої в виконкомі Покровської районної в місті ради кімната за адресою: АДРЕСА_7 , як приватизована не значиться. Рекомендовано звернутися до КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за адресою: АДРЕСА_8 (а.с.10).
10.06.2024 року виконавчим комітетом Покровської районної в місті ради прийнято рішення № 547 «Про відмову в передачі житла у приватну власність громадян», відповідно до якого, розглянувши заяву, яка надійшла 21.05.2024 від ОСОБА_1 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , щодо видачі свідоцтва про право власності, ураховуючи протокол засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Покровської районної в місті ради від 07.06.2024 № 10 та документи, які були надані для розгляду справи, а саме копії: паспорта ОСОБА_1 ; картки платника податків; договору найму жилого приміщення № 33 від 08.05.2024; довідок про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду від 26.02.2024, 21.03.2024; про реєстрацію місця проживання з департаменту адміністративних послуг; відповіді на адвокатський запит від 29.03.2024; технічного паспорту; заяви про відмову участі в приватизації ОСОБА_9 було встановлено відсутність документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за періоди: з 20.02.1998 по 27.08.1998 та з 10.06.2000 по 11.11.2002 року.
Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків, житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово – комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зі змінами, заявник повинен надати документи, що підтверджують невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.
Дослідивши всі письмові матеріали справи, відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31 березня 2016 року № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», зі змінами, керуючись ст. 9 Житлового кодексу України, п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово – комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зі змінами, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 41, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконком районної в місті ради вирішив:
відмовити в передачі у приватну власність житла, яке перебуває в комунальній власності Криворізької міської територіальної громади й розташоване в Покровському районі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кімнат за адресою: АДРЕСА_5 , житловою площею 28,4 кв.м., загальною площею 40,6 кв.м., що складає 42/100 частки від секції ХХІV, у зв`язку з наданням неповного пакету документів, а саме: документа, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 20.02.1998 по 27.08.1998 та з 10.06.2000 по 11.11.2002 роки (а.с.8).
Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що надані Позивачем письмові докази узгоджуються із показаннями свідків, допитаних судом за клопотанням Позивача, та підтверджують факт постійного проживання Позивача без реєстрації, в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року, тобто в той час коли він був неповнолітньою особою, з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, враховуючи, що згідно з законом такий факт породжує юридичні наслідки, тобто від зазначеного факту залежить реалізація Позивачем, наданого йому законом права на приватизацію житлових кімнат гуртожитку, які перебувають у його користуванні, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного факту;
а таких враховуючи, що згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеному у постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21, визнано неможливим існування спору про право між фізичною особою (заявником) та відповідним державним органом (суб`єктом владних повноважень), оскільки такий орган не є суб`єктом отримання (в даному випадку суб`єктом отримання права на приватизацію зазначених кімнат гуртожитку); що в даній справі свідчить про відсутність спору про право між Позивачем та Відповідачем – виконавчого комітету Покровської районної у місті ради; а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на приватизацію зазначених кімнат гуртожитку претендують інші особи. 
За таких підстав, суд визнає позов ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання в певний період, у певному житлі, обґрунтованою та таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року, то суд зазначає, що заявлене питання внормовано Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.
Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частини четверта, п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (частина перша статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (частини десята-одинадцята[ГЮО1] статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян (пункт 1 Положення).
За змістом пункту 18 Положення громадянин подає до органів приватизації, зокрема, заяву на приватизацію квартири; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку; довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву; технічний паспорт на квартиру; копію ордера на жиле приміщення; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації.
Пунктом 20 Положення встановлено, що документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (и), видана (і) органом приватизації за попереднім (и) місцем (ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).
Відповідно до пункту 23 Положення орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.
Отже, цим Положенням передбачений позасудовий порядок підтвердження факту невикористання громадянином приватизаційного чека на приватизацію житла, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 19.06.2024 року у справі № 161/4190/23.
З матеріалів справи судом встановлено, що 10.06.2024 року виконавчим комітетом Покровської районної в місті ради прийнято рішення № 547 «Про відмову в передачі житла у приватну власність громадян», яким відмовлено в передачі у приватну власність житла, яке перебуває в комунальній власності Криворізької міської територіальної громади й розташоване в Покровському районі, ОСОБА_1 , а саме: кімнат за адресою: АДРЕСА_5 , житловою площею 28,4 кв.м., загальною площею 40,6 кв.м., що складає 42/100 частки від секції ХХІV, у зв`язку з наданням неповного пакету документів, а саме: документа, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 20.02.1998 по 27.08.1998 та з 10.06.2000 по 11.11.2002 роки (а.с.8).
Отже, задоволення судом вимог ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту його постійного проживання з батьком в АДРЕСА_1 , в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року, є підставою для повторного звернення ОСОБА_1 до Відповідача із заявою про надання довідки про невикористання житлових чеків, та відповідно відновлення свого права на приватизацію вказаних житлових кімнат гуртожитку, а звернення до суду із вимогою про встановлення юридичного факту невикористання ним, житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року, є передчасним, оскільки рішення суду про встановлення факту проживання Позивача в певний період в певному житловому приміщенні ще не було предметом розгляду Відповідача, на якого чинним законодавством покладений позасудовий порядок підтвердження факту невикористання громадянином приватизаційного чека на приватизацію житла.
За таких підстав, позов ОСОБА_10 в частині встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, не підлягає судовому розгляду, оскільки підтвердження факу невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду відноситься до повноважень іншого органу, а тому позов в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
При цьому суд зазначає, що відповідно до правовій позиції Верховного Суду, наведеної у постанові від 19.06.2024 року у справі № 161/4190/23, лише у разі дотримання заявником позасудового порядку встановлення факту невикористання ним житлового чеку для приватизації державного житлового фонду та вичерпання таких можливостей, він не позбавлений права в залежності від отриманих результатів в подальшому обирати належний захист своїх прав, у тому числі і судовий, але, відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані не з цивільними правами, а з публічно-правовими відносинами заявника з державою, що виключає їх вирішення в порядку цивільного судочинства.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4 -18, 76 - 83, 89, 263-265, 273, 293-294, 315 – 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту постійного проживання в певний період часу в певному житловому приміщенні - задовольнити.
Встановити факт  постійного проживання  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , без реєстрації, в період часу з 20 лютого 1998 року по 27 серпня 1998 року та з 10 червня 2000 року по 11 листопада 2002 року, тобто в той час коли він був неповнолітньою особою, з батьком – ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 23.03.2026 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна