ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 55-09-34, е-mail: inbox@cv.arbitr.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 	 	Справа № 926/893/26 	
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча
секретар судового засідання Голіней Я.І.

представники сторін:
прокурор: Маліцька Ю.С.
позивача: Смиковський Є.А.,
позивача: Семена В.М.
відповідача: не з`явився

за позовом Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону 

в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лілак” 

про стягнення штрафних санкцій в сумі 89 110, 80 грн

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.
Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору поставки в сумі 89 110, 80 грн, з них: пеня в сумі 33 166, 80 грн та штраф в сумі 55 944,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення умов договору № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025 товар вчасно не поставив, у зв`язку із чим на підставі п. 8.3 договору у останнього виникло зобов`язання щодо сплати 18 33 166, 80 грн пені та 55 944,00 грн штрафу за порушення строків поставки, які просить стягнути прокурор.
Відповідач не використав права на подання відзиву по справі.
ІІ. Рух справи у суді
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.
Ухвалою суду від 06.03.2026 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 02.04.2026.
09.03.2026 від представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшло клопотання про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 10.03.2026 клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено.
10.03.2026 від представника Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшло клопотання про участь в судових засідання по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 11.03.2026 задоволено клопотання представника Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про участь в судових засідання по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
17.03.2026 від представника Головного управління Національної гвардії України надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 02.04.2026 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 17.03.2026 задоволено заяву представника Головного управління Національної гвардії України про участь у судовому засіданні 02.04.2026 в режимі відеоконференції.
Відповідач явку свого представника в судове засідання 02.04.2026 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.
Про розгляд справи відповідача повідомлено ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 06.03.2026, яка доставлена до електронного кабінету в системі ЄСІТС, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою від 06.03.2026.
Присутні в судовому засіданні прокурор та представники позивачів позовні вимоги підтримали.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ст.240 ГПК України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим кодексом.
У судовому засіданні 02.04.2026 за згодою сторін проголошено скорочене рішення.
III. Фактичні обставини справи, встановлені судом
05.06.2025 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лілак» (постачальник) укладено договір № 331/ВОЗ-2025 згідно якого постачальник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору, а замовник – прийняти і оплатити такі товари (пункт 1.1 договору).
Пунктом 1.2. договору визначено, що найменування та кількість товару зазначена в додатку № 1 до договору. Код ДК 021:2015:15320000-7 Фруктові та овочеві соки.
Згідно пункту 4.1. договору його ціна складає 799 200 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 133 200,00 грн.
Пунктом 6.1. договору сторони узгодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці позивача, яка вручається під особистий підпис відповідачу (представнику відповідача). 
Не пізніше 5 числа кожного місяця або в інші дні за викликом замовника по телефону постачальник (представник постачальника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки. У разі не прибуття вищезазначених осіб, вона надсилається постачальнику рекомендованим листом або ціним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 15 цього договору. У разі надсилання заявки засобами поштового зв`язку вона вважається врученою постачальнику з дня отримання замовником фіскального чеку про сплату поштового відправлення.
У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.
У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами телефонного зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.
Пунктом 6.2. договору передбачено, що передача товару здійснюється в пункті відвантаження військових частин національної гвардії України, розташованих у Одеській області. Військові частини будуть визначені заявкою замовника згідно планів-графіків поставок Головного управління національної гвардії України. Місця поставки можуть бути змінені з урахуванням потреби національної гвардії України. 
У разі відсутності у замовника та/або товароодержувача складських приміщень для зберігання товару замовник та/або товароодержувач може укласти договір про тимчасове зберігання товару, відповідно до якого приймання товару може здійснюватися в місцях відповідального зберігання товару.
Відповідно до пункту 6.3. договору поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами.
Згідно пункту 6.4. договору при передачі товару постачальник повинен направити до замовника (товароодержувача) уповноваженого представника, який має право підпису на необхідних документах та який зобов`язаний передати всю необхідну товарно-супровідну документацію на товар, а замовник (товароодержувач) зобов`язаний прийняти товар і підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу товару. Присутність постачальника (уповноваженого представника) під час приймання товару замовником (товароодержувачем) є обов`язковою.
Відповідно до пункту 6.6 договору замовник (товароодержувач) розпочинає приймання товару при наявності у постачальника (представника постачальника), особи, яка бере участь у обігу товару, супровідних документів вказаних в пункті 6.5 договору.
Пунктами 7.1.1 та 7.1.2 договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар, приймати поставлений належної якості товар разом з належним чином оформленими товарно-супровідними документами, вказаними у пункті 6.5 договору.
Згідно пункту 7.2.1 договру замовник має право у випадку порушення постачальником своїх зобов`язань щодо порядку постачання товару, у тому числі його кількості або якості або термінів або строків або маркування або тари або упаковки, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору, відмови постачальника від зміни на обґрунтовану вимогу замовника істотних умов договору у випадках передбачених статтею 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, замовник в односторонньому порядку, має право відмовитись від цього договору у повному обсязі або частково.
Про односторонню відмову від договору у повному обсязі або частково, замовник повідомляє постачальника рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в цьому договорі, за 5 календарних днів до дати розірвання цього договору. У таких випадках договір вважається відповідно зміненим або розірваним згідно з умовами викладеними в письмовому повідомлені замовника, надісланому па адресу постачальника.
Пунктом 7.3 передбачено, що постачальник зобов`язаний:
- забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором (пункт 7.3.1 договору);
- прибувати особисто або направляти представника постачальника який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи до замовника для отримання письмової заявки на поставку товару (пункт 7.3.6 договору);
- забезпечити своєчасне отримання поштових відправлень (кореспонденції) за цим договором, у тому числі на відповідному об`єкті поштового зв`язку (пункт 7.3.7 договору).
Пунктом 8.1договору передбачено, що за не виконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та договором. 
Згідно пункту 8.3 договору сторони узгодили між собою, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору в повному обсязі.
У разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього договору) постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20 % вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом приймального контролю, складеним замовником (товароодержувачем) та/або протоколами випробувань та/або експертними висновками, виданими уповноваженою лабораторією. Зазначений товар не зараховується постачальнику у виконання поставки і підлягає заміні в строк 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання постачальником вказаного акту. У разі заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або з порушенням вимог розділу 2 цього договору постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості такого товару за кожен такий випадок зафіксований замовником (товароодержувачем). Факт заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або з порушенням вимог розділу 2 цього договору підтверджується актом приймального контролю, складеним замовником (товароодержувачем). Сплата штрафу не звільняє постачальника від виконання обов`язку за цим договором (пункт 8.4 договору).
Згідно пункту 8.8 договору сторони домовилися, що строк позовної давності три роки застосовується для вимог про стягнення з постачальника штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).
Відповідно до пункту 8.9 договору сторони домовилися, що за прострочення виконання постачальником зобов`язань за договором, нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути викопано.
Згідно пункту 8.10 договору сплата постачальником визначених цим договором штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) не звільняє його від обов`язку відшкодовувати за вимогою замовника збитки, завдані порушенням договору (реальні збитки, упущена вигода) у повному обсязі. Сплата штрафних санкцій, а також відшкодування збитків не звільняє постачальника від виконання зобов`язань в натурі.
Пунктом 12.1договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” та продовженого Указами Президента України від14.03.2022 № 133/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, від 18.04.2022 № 259/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 17.05.2022 № 341/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 12.08.2022 № 573/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 07.11.2022 № 757/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 06.02.2023 № 58/2023 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 01.05.2023 № 254/2023 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 26.07.2023 № 451/2023 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 06.11.2023 № 734/2023 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 05.02.2024 № 49/2024 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 06.05.2024 № 271/2024 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 23.07.2024 № 469/2024 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, від 28.10.2024 № 740/2024 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” та від 14.01.2025 № 26/2025 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” та від 15.04.2025 № 235/2025 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” а в частині оплати за поставлений Товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії Договору продовжується автоматично, у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, але не довше ніж до 31.12.2025.
Згідно пункту 13.7 договору дострокове розірвання цього договору (відмова від цього договору) може бути здійснене в таких випадках:
- за згодою сторін, оформленою шляхом підписання угоди між сторонами;
- в односторонньому порядку з ініціативи замовника, у випадках передбачених цим договором. 
Договір вважається розірваним па вимогу замовника на умовах, передбачених цим договором, з дати розірвання, зазначеної замовником в повідомленні про розірвання договору; 
- у інших випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством.
У разі дострокового розірвання цього договору (відмови від цього договору) сторони протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з для розірвання цього договору (відмови від цього договору) мають погодити усі документи та розрахунки для здійснення остаточного розрахунку за договором.
Відповідно пункту 13.8 договору у разі неможливості виконання зобов`язань щодо поставки за даним договором, постачальник зобов`язаний письмово повідомити замовника про обставини, що заважають належному виконанню його обов`язків в строк до 3 (трьох) календарних днів з дати виникнення таких обставин.
Пунктом 13.9 договору передбачено, що не пізніше дати укладання договору постачальник, перераховує на розрахунковий рахунок замовника, забезпечення виконання договору, грошові кошти в розмірі 5 % ціни вказаної в п. 4.1. договору.
Згідно пункту 13.11 договору за порушення умов договору передбачених розділом 2 (щодо якості та безпечності) або розділом 6 (прострочення поставки понад 30 календарних днів) договору, замовник не повертає забезпечення виконання умов договору, внесеного постачальником та залишає за собою право одержати задоволення своїх грошових вимог, передбачених умовами цього договору за рахунок грошових коштів, переданих постачальником у забезпечення виконання договору.
Відповідно до додатку № 1 до договору (специфікації) передбачено, що найменування товару (асортимент): сік (нектар) фруктовий (плодово-ягідний) “Яблучний”, строк поставки до 31.10.2025, кількість товару 40 000, ціна за одиницю товару 19,98 грн, сума з ПДВ 799 200,00 грн.
03.10.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України направлено відповідачу заявку до договору № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025, про необхідність поставки товару в загальній кількості 40 000 кг., у тому числі:
-сік плодово-ягідний яблучний в кількості 20 000 кг, місце поставки згідно заявки, дата поставки 13.10.2025;
-сік плодово-ягідний яблучний в кількості 10 000 кг, місце поставки згідно заявки, дата поставки 14.10.2025.
-сік плодово-ягідний яблучний в кількості 10 000 кг, місце поставки згідно заявки, дата поставки 14.10.2025.
В матеріалах справи наявний гарантійний лист ТОВ “Лілак” від 09.05.2025, яким останній підтвердив Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України можливість поставлення запропонованого товару в кількості 40 000 кг до 31.10.2025.
20.11.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України направила відповідачу повідомлення про односторонню відмову від договору №331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025, у зв`язку з тим, що станом на 19.11.2025 постачальником не здійснено жодної поставки товару замовнику.
Факт направлення вищевказаного повідомлення підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною та фіскальним чеком Укрпошти.
Судом встановлено, що з 25.11.2025 вищевказаний договір розірваний в односторонньому порядку.
01.12.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України направила відповідачу претензію про сплату 33 166,80 грн пені та 55 944,00 грн штрафу за порушення строку поставки товару.
Факт направлення вищевказаної претензії підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною та фіскальним чеком Укрпошти.
30.01.2026 Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону листом № 871 просила Головне управління Національної гвардії України та Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати інформацію чи сплачено ТОВ «Лілак» пеню та штраф за результатом розгляду претензії від 28.11.2025 та просила надати все наявне листування по договору №331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025. 
Крім того, Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони повідомила, що у разі невжиття заходів представницького характеру нею буде подано позов про стягнення з ТОВ «Лілак» пені та штрафу.
10.02.2026 Головне управління Національної гвардії України звернулося листом до Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в якому повідомило, що 28.11.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася з претензією до ТОВ «Лілак» про стягнення 33 166,00 грн пені та 55 944,00 грн штрафу та не заперечувало щодо зверненням з позовом до суду.
Листом від 12.02.2026 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Київської спеціалізованої прокуратура у сфері оборони яким повідомила, що постачальник не звертався та не повідомляв про причини невиконання умов договору та просила вжити заходів представництва інтересів в суді.
23.02.2026 Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони звернулася листом до Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в якому повідомила про пред`явлення позовної заяви про стягнення штрафних санкцій згідно з договором № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025.
Оскільки, відповідачем штрафні санкції за порушення умов договору №331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025 не сплачені прокуратура звернулася з даним позовом, нарахувавши за порушення строків поставки товару на підставі проведеного розрахунку пеню у розмірі 33 166,80 грн, та штраф у розмірі 55 944,00 грн, а саме: 
-за порушення строку поставки 20 000 кг., товару з 14.10.2025 по 24.11.2025 (42 дні) (з 25.11.2025 договір розірвано в односторонньому порядку) - 0,1 % вартості товару в сумі 399 600,00 грн = 399,60 грн х 42 дні — розмір пені становить 16 783,20 грн; 
-за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару в сумі 399 600,00 грн = 27 972,00 грн;
-за порушення строку поставки 10 000 кг., товару з 15.10.2025 по 24.11.2025 (41 день) (з 25.11.2025 договір розірвано в односторонньому порядку) - 0,1% вартості товару в сумі 199 800,00 грн = 199,80 грн х 41 день - розмір пені становить 8 191,80 грн; 
-за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару в сумі 199 800,00 грн 13 986,00 грн; 
-за порушення строку поставки 10 000 кг., товару з 15.10.2025 по 24.11.2025 (41 день) (з 25.11.2025 договір розірвано в односторонньому порядку) - 0,1% вартості товару в сумі 199 800,00 грн = 199,80 грн х 41 день — розмір пені становить 8 191,80 грн; 
-за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару в сумі 199 800,00 грн = 13 986,00 грн.
IV. Позиція суду по суті спору
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України (надалі- ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За статтею 11 ЦК України зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать.
Відповідно до статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (стаття 610 ЦК України).
Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Завданням неустойки є сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
03.10.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України направлено відповідачу заявку до договору № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025, про необхідність поставки товару в загальній кількості 40 000 кг., дата поставки 13.10.2025 та 14.10.2025.
Доказів того, що відповідач не отримав направлену йому заявку суду не надано, при цьому суд враховує, що згідно п. 7.3.7 договору відповідач зобов`язаний забезпечити своєчасне отримання поштових відправлень (кореспонденції) за цим договором.
Суд встановив, що в порушення своїх договірних зобов`язань відповідач поставку замовленого Військовою частиною НОМЕР_1 товару не здійснив, про причини неможливості поставки товару військову частину в порядку п. 13.8 договору не повідомив.
В подальшому, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України 20.11.2025 направила відповідачу повідомлення про односторонню відмову від договору, мотивовану тим, що постачальником не здійснено жодної поставки товару замовнику.
Станом на 19.11.2025 товар, визначений заявкою до договору № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025 Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, не був поставлений.
Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.
Суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання свого зобов`язання щодо поставки замовленого Військовою частиною НОМЕР_1 національної гвардії України товару у період з 14.10.2025 по 24.11.2025 на 42 дні та у період з 15.10.2025 по 24.11.2025 на 41 день.
У пункті 8.3. договору сторони досягли згоди, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору в повному обсязі, що повністю узгоджується з передбаченим законом розміром штрафних санкцій.
Перевіривши розрахунок прокурора, суд виснує, що він правомірно просить суд стягнути з відповідача пеню за невчасну поставку товару за договором та штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару за порушення більше ніж на 30 календарних днів строків поставки товару, тож позов слід задовольнити.
V. Наявність підстав для звернення прокурора за захистом інтересів держави.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України «Про прокуратуру».
За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
У відповідності до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом, а саме позивачем жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Судом встановлено, що перед зверненням до суду Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону зверталася листами до Головного управління Національної гвардії України та Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо необхідності вжити заходи для стягнення штрафних санкцій згідно з договором № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025.
Зокрема, 30.01.2026 Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону листом № 871 просила Головне управління Національної гвардії України та Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати інформацію чи сплачено ТОВ «Лілак» пеню та штраф за результатом розгляду претензії від 28.11.2025 та просила надати все наявне листування по договору №331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025. 
Крім того, Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони повідомила, що у разі невжиття заходів представницького характеру нею буде подано позов про стягнення з ТОВ «Лілак» пені та штрафу.
10.02.2026 Головне управління Національної гвардії України звернулося листом до Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в якому повідомило, що 28.11.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася з претензією до ТОВ «Лілак» про стягнення 33 166,00 грн пені та 55 944,00 грн штрафу та не заперечувало щодо зверненням з позовом до суду.
Листом від 12.02.2026 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Київської спеціалізованої прокуратура у сфері оборони яким повідомила, що постачальник не звертався та не повідомляв про причини невиконання умов договору та просила вжити заходів представництва інтересів в суді.
23.02.2026 Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони звернулася листом до Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в якому повідомила про пред`явлення позовної заяви про стягнення штрафних санкцій згідно з договором № 331/ВОЗ-2025 від 05.06.2025.
Порушення зобов`язань з поставки товару для потреб оборони Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України негативно впливає на стан військових підрозділів, що безпосередньо є шкодою інтересам держави.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині звернення з позовом до відповідача.
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається із матеріалів справи, прокуратурою при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №258 від 26.02.2026.
Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача, з вини якого виник спір.
Керуючись статтями 2, 12, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лілак” (58005, м. Чернівці, вул. А. Кушніренка, 7А, код 40220106) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 33 166, 80 грн пені та 55 944 грн штрафу.
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лілак” (58005, м. Чернівці, вул. А. Кушніренка, 7А, код 40220106) на користь Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (01104, вул. П. Болбочана, 8-А, м. Київ, код 3834701426) 3 328 грн судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв