Справа № 317/1411/26
№ 3/317/575/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року        м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Ачкасов О.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживає за місцем служби: АДРЕСА_2 , місце роботи: ІНФОРМАЦІЯ_3 – офіцер відділу забезпечення, ІПН НОМЕР_1 , 
за правопорушення, передбачене ст. 172-20 ч.3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №1 від 09.03.2026 р., про військове адміністративне правопорушення від 08.03.2026 р. о 17.00 год., капітан ОСОБА_1 , знаходячись на військовій службі за місцем розташування  ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Запорізькому районі, Запорізької області, під час виконання службових обов`язків, під час дії особливого періоду та воєнного стану, вжив спиртні напої та знаходився у стані алкогольного сп`яніння. 08.03.2026 р. був супроводжений до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, розташований у м.Запоріжжі, по вул.Сєдова, 31, для проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. При прибутті у вказаний медичний заклад о 18 год. 30 хвл. ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження медичного огляду , хоча він мав всі ознаки алкогольного сп`яніння. Відмова від проходження медичного огляду підтверджується довідкою №В-836 від 08.03.2026 р. та висновком №В-836 від 08.03.2026 р. КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради. Станом на 08.03.2026 р. в Україні діє особливий період (ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про мобілізацію»). Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КпАП України.
ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що не вживав алкогольні напої, його доставляли у медичний заклад, оскільки вважали, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, зазначив, що у нього не було настрою в той день, тому він відмовився. Вину не визнає, оскільки Акт обстеження зроблено невірно, не застосовані технічні засоби (якщо відсутні 2 свідки), крім того, протокол було вручено йому 10.03.2026 р., тобто пройшло більше 24 годин. Зазначив, що протокол було складено його безпосереднім начальником ОСОБА_2 , який не мав право складати протокол та бути свідком відносно свого підлеглого, що суперечить Постанові Кабінету Міністрів від 12.01.2024 р. №32 «Про затвердження Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду».
У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , який працює у ІНФОРМАЦІЯ_5 – тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділу забезпечення. Який пояснив, що на теперішній час він є безпосереднім керівником ОСОБА_1 . Зазначив, що  ОСОБА_1  08.03.2026 р. перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він не бачив, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Від нього йшов сильний запах алкоголю з порожнини рота, у нього була незвична поведінка. У диспансері ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення факту сп`яніння і лікар склав висновок про це. Більше нікого не було, тому він став свідком. Технічні засоби фіксації працівники ТЦК не використовували, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду спочатку. Протокол склали 09.03.2026 р., а 10.03.2026 р. вручили ОСОБА_1 . 
У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , який зазначив, що він працює помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з правової роботи, зазначив, що 08.03.2026 р. він ввечері прийшов до своєї кімнати і там був ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (вони живуть в одній кімнаті), там був ОСОБА_2 , який заздалегідь йому повідомив що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. І вони втрьох поїхали до диспансера на огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, йшов і хитався. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. ОСОБА_3 зазначив, що не є підлеглим чи керівником ОСОБА_1 . ОСОБА_2 є начальником Бублика, інших нікого не було. Технічні засоби не застосовувалися. 
Розглянувши матеріали справи, заперечення на протокол ОСОБА_1 , вислухаши пояснення свідків, суддя дійшов до наступних висновків.
За ч.1 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.
Згідно з вимогами ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до п.п.6, 11 Постанови Кабінету Міністрів від 12.01.2024 р. №32 «Про затвердження Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду», вбачається, що уповноважена посадова особа, яка проводить огляд , застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язкого долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. У разі відмови військовослужбовця /військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів – у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду. 
Як вбачається з протоколу №1 про військове адміністративне правопорушення від 09.03.2026 р., у зазначеному протоколі не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , зазначене правопорушення не фіксувалось технічними засобами, як було встановлено у судовому засіданні.
Крім того, свідками у зазначеному протоколі зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак ОСОБА_2 є безпосереднім керівником ОСОБА_1 , та не міг бути залучений як свідок правопорушення, оскільки перебуває у відносинах підлеглості з ОСОБА_1 , стосовно якого проводиться огляд.
Викладене свідчить про невідповідність складеного протоколу вимогам ст.256 КУпАП та про поверхове проведення адміністративної перевірки.
З огляду на вищевказане, протокол та інші докази, що містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати достатніми та допустимими доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, з огляду на те, що на цей час особа факт вчинення адміністративного правопорушення заперечує.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою невинуватість.
На думку судді, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
З урахуванням викладеного, протокол №1 від 09.03.2026 р., про військове адміністративне правопорушення від 08.03.2026 р. складений відносно ОСОБА_1 за ст. 172-20 ч.3 не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому необхідно закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.172-20 ч.3, 247 ч.1 п.1 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду набирає законної чинності після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду впродовж десяти днів з моменту її постановлення.

Суддя:    О.М. Ачкасов