ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/2619/26
провадження № 2/753/6320/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, 
У С Т А Н О В И В:
09.02.2026 ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання. 
Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення навчання або до досягнення 23-х річного віку.
На обґрунтування позовних вимог зазначає таке. 
08 серпня 1998 року сторони уклали шлюб. 
Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області суду у справі №285/4796/23 від 30 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили 30.11.2023 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Від спільного шлюбу мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час навчається на 1 курсі Київського університету інтелектуальної власності та права очної (денної) форми навчання. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2025 по 30.06.2029.
Донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка не взмозі самостійно утримувати доньку, оскільки заробітна плата складає в середньому 8000-9000 грн на місяць, інших видів доходу немає, У зв`язку з цим позивачка разом із донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги.
Відповідач матеріальної допомоги по оплаті навчання спільної доньки не надає.
Позивачка оплатила навчання доньки в сумі 49 500 грн згідно договору про навчання від 13.08.2025 р.
За таким обставин позивачці важко самостійно і повній мірі фінансово забезпечити утримання доньки-студентки, забезпечити їй належне харчування, придбавати для неї одяг та взуття, витрачати додаткові кошти на розвиток та її навчання.
Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідач є здоровим та працездатним, хоча і працює офіційно, має щомісячний дохід у розмірі не менше 20 000 грн.
Відповідач: інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує. Отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки.
Ухвалою від 02.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в судове засідання; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 ; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи; установив тртеій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача строк для подання письмових пояснень.
Відповідач, представником якого є адвокат Філатова Т.М., подав відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 05.04.2026, зареєстрований судом 06.04.2026 за вх. № 28001/26), у якому просить у задоволенні позову відмовити повністю з таких підстав.
І. Обставини, що визнаються/не визнаються Відповідачем. Відповідач визнає, що:
- перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , який заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 285/4796/23 від 30.10.2023 було розірвано;
- від шлюбу сторони мають спільну доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- спільна з позивачем повнолітня донька навчається на першому курсі Київського університету інтелектуальної власності та права на очній (денній) формі навчання з терміном навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2025 по 30.06.2029;
- з березня 2025 року по поточну дату проходить військову службу в Центрі спеціального призначення Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_1 ) та отримує грошове забезпечення.
Відповідач не визнає, що:
- повнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає лише із позивачем та перебуває виключно на її утриманні;
- він не приймає участі в утриманні спільної повнолітньої дитини;
- він відмовив в допомозі по оплаті навчання дитини.
ІІ. Щодо суті позовних вимог
Звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, ОСОБА_1 (Мати, Позивач), зазначає, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, батько матеріальної допомоги на утримання спільної повнолітньої доньки не надає, батько відмовив в допомозі по оплаті навчання. При цьому, згідно позовних вимог, Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь (а не на користь повнолітньої дитини) аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів Відповідача до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчатись.
Відповідач заперечує позовні вимоги в повному обсязі. Позиція Відповідача ґрунтується на наступному нормативно-правовому обґрунтуванні.
Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Як зазначено у ч. 1, ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Аналогічні положення містяться і у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Так, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 дійшов наступних висновків: «Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)».
Правовий висновок у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сформульовано наступним чином: не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.
Відповідні висновки викладено у постанові ВС від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18), у постанові ВС від 13.04.2021 року у справі № 308/4214/18, у постанові ВС від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17.
Отже, в справах про стягнення аліментів на повнолітню доньку, сина, обставинами, які підлягають встановленню та доведенню є :
1) з ким із батьків проживає повнолітня дитина, оскільки зі встановленням даної обставини пов`язано право одного з батьків, з ким проживає дитина на пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів;
2) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;
3) продовження навчання повнолітньою дитиною;
4) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;
5) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Як вбачається із позовної заяви, вимога про стягнення аліментів на повнолітню дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) Відповідача базується на необхідності сплати за Індивідуальним договором про надання освітньої послуги для підготовки фахівця - бакалавра, укладеним між Київським університетом інтелектуальної власності та права (Виконавець), ОСОБА_3 (Здобувач освіти) та ОСОБА_1 (Замовник), далі - Освітній договір, а також на необхідності матеріального утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з її проживанням разом із Позивачем та понесенням Позивачем одноосібно витрат на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.
Відповідно до положень Розділу ІІІ Освітнього договору, загальна сума витрат Університету за надання освітніх послуг складає 204 000,00 грн. (пункт 1 Розділу ІІІ Освітнього договору). Суми витрат Університету за надання освітніх послуг за роками навчання складає: 1) у 2025-2026 навчальний рік - 49 500,00 грн., 2) 2026-2027 навчальний рік - 51 500,00 грн., 3) 2027-2028 навчальний рік - 51 500,00 грн., 4) 2028- 2029 навчальний рік - 51 500,00 грн. (пункт 2 розділу ІІІ Освітнього договору).
Замовник здійснює компенсацію витрат Університету за надання здобувачу освітніх послуг у такому порядку (підпункт а) пункту 3 Розділу ІІІ Освітнього договору): за перший рік компенсація витрат Університету за надання освітніх послуг здійснюється в розмірі 50% до 25 липня - за перше півріччя, наступні (50%) до 20 грудня - за друге півріччя; за наступні роки компенсація витрат Університету за надання освітніх послуг здійснюється за один рік щороку рівними частками (по 50%) за кожне півріччя, відповідно до 01 липня - за перше півріччя та до 10 грудня - за друге півріччя.
- повнолітня донька, як і Позивач проживають разом із ним в будинку по АДРЕСА_1 . Отже, повнолітня дитина, ОСОБА_3 , проживає разом із обома батьками, що свідчить про відсутність у Позивача права на звернення до суду із даним позовом;
- участь в утриманні спільної дитини, ОСОБА_3 , здійснюється Відповідачем постійно. До моменту набрання спільною дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), Відповідач крім того, що одноособово сплачував грошові кошти на утримання будинку, в якому всі проживають, ніс витрати на поточні потреби дитини: одяг, харчування, тощо, та сплачував аліменти. Аліменти на утримання дитини сплачувались регулярно, в розмірі 1/4 частини грошового забезпечення військовослужбовця, що за 2025 рік становило всього 53 254,56 грн. (підтверджується довідкою про грошове забезпечення та інші виплати за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 від 01.04.2026, Звітами про здійснені відрахування та виплати за період з 01.01.2025 по 31.12.2025, Довідкою- розрахунком державного виконавця);
- не відмовлявся від участі у сплаті за освітні послуги повнолітньої дитини, що підтверджується перепискою з дитиною (додається). Зазначене свідчить про відсутність спору про право, а позов про стягнення аліментів пред`явлено безпідставно.
Навіть, якщо припустити, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини пред`явлений за наявністю підстав (що заперечує Відповідач), аліменти мають стягуватись на користь самої повнолітньої дитини, а не її матері. На підтвердження даної позиції Відповідача варто звернутись до абзацу 3 пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.
Проте, позов до Відповідача поданий не повнолітньою дитиною, а її матір`ю, хоча дитина проживає в одному помешканні разом із обома батьками та перебуває на утриманні обох батьків.
Щодо розміру 1/4 частки від доходів Відповідача, яка заявлена в позові варто зазначити наступне. Як зазначено вище, вимоги Позивача ґрунтуються на необхідності сплати за навчання повнолітньої доньки згідно з Індивідуальним договором про надання освітньої послуги для підготовки фахівця - бакалавра. Виходячи із розміру компенсації витрат на оплату навчання за період 2026-2029, сума до сплати всього становить 154 500,00 грн. (51 500,00 грн.х3 навчальних роки). Середній розмір щомісячного грошового забезпечення Відповідача після оподаткування становить 23 500 грн/місяць.
Таким чином, у випадку стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від грошового забезпечення Відповідача на період навчання 2026-2029, при збереженні грошового забезпечення військовослужбовця на поточному рівні, з нього буде стягнуто 211 500,00 грн., тобто сума, більша ніж вартість оплати навчання, яка передбачена Освітнім договором. Фактично, батько самостійно буде оплачувати навчання повнолітньої дитини, що порушуватиме баланс рівності прав та обов`язків обох батьків відносно дитини.
ІІІ. Висновки
Відповідач приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини. Доказів понесення самостійних витрат Позивачем не надано. Спільна повнолітня дитина, ОСОБА_3 , проживає з обома батьками, що позбавляє Позивача права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів.
Зважаючи на строк сплати за кожен навчальний рік, термін сплати на наступний навчальний рік ще не настав. Відповідач не відмовлявся від участі в оплаті на навчання повнолітньої дитини, що свідчить про відсутність спору про право.
Заявлена частка до стягнення з Відповідача аліментів порушує баланс рівності прав та обов`язків обох батьків відносно дитини.
Відповідь на відзив позивачка не подала.
Третя особа - донька сторін, яка отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію позову та відзиву з додатками - письмові пояснення щодо позову не подала.
Щодо можливості продовжити провадження у справі Суд керується таким.
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Водночас, Суд враховує висновок про застосування цієї норми, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 513/475/24 (провадження № 14-74цс25) зазначено: «1 з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; 2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; 3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.
Судом встановлено відсутність підстав зупиняти провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у зв`язку з проходженням відповідачем військової служби в Центрі спеціального призначення Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова служби НОМЕР_1 ), оскільки суд враховує волевиявлення відповідача, який скористався правничою допомогою адвоката, подав відзив, у якому позов не визнає, однак не висловлює заперечень проти продовження розгляду справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд.
08.08.1998 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням (заочним) Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 30.10.2023 у справі № 285/4796/23. Рішення набрало законної сили 30.11.2023 (а.с.18).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.17).
ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 .
Установленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.
За нормою ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив таке:
- повнолітня донька разом із позивачкою проживають разом із ним в будинку АДРЕСА_3 , тому позивачка не має права на звернення до суду з цим позовом;
- він приймав участь в утриманні спільної дитини ОСОБА_3 . До досягнення дитиною повноліття відповідач, крім сплати аліментів, також приймав участь в інших витратах, пов`язаних з утриманням будинку, інших потреб дитини та не відмовлявся від участі у сплаті за освітні послуги повнолітньої доньки;
- заявлений розмір аліментів на повнолітню доньку буде порушувати баланс рівності прав та обов`язків обох батьків відносно дитини.
Щодо заперечень відповідача про відсутність у позивачки права звернутись до суду з цим позовом, суд зазначає таке. 
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, позивачка, повнолітня дитина та відповідач проживають разом у будинку АДРЕСА_3 , тому у позивачки відсутнє право на звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з копіями довідок про місце проживання особи, доданими до позову, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з отриманою судом інформацією з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Департаменту з питань реєстрації (КМДА) та Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Щодо місця проживання відповідача, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Згідно з відповіддю № 2406759 від 02.03.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (відповідач у справі), ІНФОРМАЦІЯ_5 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Доказів щодо фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 відповідач до відзиву не додав. 
Оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, яка продовжує навчання, позивачка надала суду такі докази, відповідач має зареєстроване місце проживання в Житомирській області, на підтвердження своїх заперечень до відзиву не подав доказів фактичного проживання разом із позивачкою та повнолітньою дочкою, яка продовжує навчання за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає твердження відповідача щодо відсутності права у позивачки звернутись до суду з цим позовом необґрунтованими. 
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що він брав участь в утриманні спільної дитини ОСОБА_3 . До досягнення дитиною повноліття відповідач, крім сплати аліментів, також брав участь в інших витратах, пов`язаних з утриманням будинку, інших потреб дитини та не відмовлявся від участі у сплаті за освітні послуги повнолітньої доньки.
На підтвердження своїх заперечень відповідач до відзиву надав докази, з яких суд установив таке.
У Звягельському відділі державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання судового наказу № 285/4795/23 виданого 10.06.2024 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 01.08.2023 і до повноліття дочки. Виконавче провадження закінчено 27.02.2026 за п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), що підтверджується наданою Звягельським відділом державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 03.04.2026 № 43533/20.10/вх.3929/21-26 (а.с.67).
Також сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття підтверджується доданими до відзиву копіями: 
- довідки про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025, виданої ОСОБА_2 , що проходить військову службу в Центрі спеціального призначення Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_2 ) (а.с.64);
- звіту про здійснення відрахування та виплати, виданого Центром спеціального призначення Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відносно ОСОБА_2 за період з червня 2025 року по серпень 2025 року (а.с.65);
- звіту про здійснення відрахування та виплати, виданого Центром спеціального призначення Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відносно ОСОБА_2 за період з грудня 2025 року по грудень 2025 року (а.с.66).
Наданими відповідачем до відзиву доказами підтверджується те, що він у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання судового наказу № 285/4795/23 виданого 10.06.2024 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з копією квитанції № Н9АЕ-1Т0К-ВАВМ-Е96А від 28.06.2025 ОСОБА_2 здійснив грошовий переказ одержувачу «Анна Х» у розмірі 200,00 грн, призначення платежу «переказ особистих коштів» (а.с.69).
Згідно з копією квитанції № ВАВН-23А0-К47А-66В5 від 04.04.2025 ОСОБА_2 здійснив грошовий переказ одержувачу «Анна Х» у розмірі 150,00 грн, призначення платежу «переказ особистих коштів» (а.с.69 зв.).
Згідно з копією квитанції № 2Р08-438Т-К604-8ЕХ7 від 01.04.2025 ОСОБА_2 здійснив грошовий переказ одержувачу «Анна Х» у розмірі 50,00 грн, призначення платежу «переказ особистих коштів» (а.с.70).
Згідно з копією квитанції № НХХХ-Е8Р4-ХСК4-9ЕНК від 28.03.2025 ОСОБА_2 здійснив грошовий переказ одержувачу «Анна Х» у розмірі 130,00 грн, призначення платежу «переказ особистих коштів» (а.с.70 зв).
Згідно з копією квитанції № 3Е97-СА19-4М9С-91ВС від 03.03.2025 ОСОБА_2 здійснив грошовий переказ одержувачу «Анна Х» у розмірі 2 730,00 грн, призначення платежу «переказ особистих коштів» (а.с.71).
Надані позивачем докази підтверджують те, що відповідач надавав додаткові кошти дитині у період до досягненню нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.
Надана позивачем копія листування з повнолітньою дочкою підтверджує лише наявність конфліктної ситуації між батьками повнолітньої дитини, і його обіцянку взяти участь у витратах на її навчання у майбутньому. Доказів фактичної участі батька в оплаті навчання доньки ця переписка не містить (а.с.63). 
Разом із тим, суд зазначає таке.
Предметом доказування у справах про стягнення аліментів на повнолітню дочку/сина, яка продовжує навчання є:
- наявність родинних зв`язків між повнолітньою дитиною/сином та платником аліментів;
- факт навчання повнолітньої дочки/сина в навчальному закладі; 
- потреба в матеріальній допомозі;
- можливість у платника аліментів їх сплачувати. 
Належними доказами у таких справах є такі, які містять інформацію, зокрема про батьків повнолітньої дочки/сина, факту навчання їх навчання в навчальному закладі, можливості або відсутності можливості у платника аліментів їх сплачувати.
Тобто, відповідач як платник аліментів, заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку, у цій справі мав надати докази щодо відсутності у нього можливості їх сплачувати (докази про відсутність доходів, медична документація, яка містить інформацію про стан його здоров`я).
Надані відповідачем звіти про сплату аліментів на неповнолітню доньку (до досягнення нею повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 ), не відповідають критерію належності доказів, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування у цій справі.
Із копій квитанцій від 19.05.2025, від 19.03.2026, від 15.03.2025, від 02.02.2026, від 01.12.2025, від 02.11.2025, від 03.10.2025, від 02.09.2025, від 03.08.2025, від 18.07.2025, від 19.05.2025, від 31.03.2026, від 19.04.2025, від 19.03.2026, від 15.03.2025, від 02.02.2026, скріншоту сайту «Yasno» суд установив, що здійснювались оплати на користь ТОВ «Київські енергетичні послуги» (а.с.72-73 зв., 81-87).
Із копій платіжних інструкцій від 22.02.2025, від 22.12.2025, від 22.11.2025, від 22.10.2025, від 22.09.2025, від 23.08.2025, від 22.05.2025, від 22.04.2025, від 22.07.2025,від 22.03.2026, від 22.03.2025, від 22.02.2026 суд установив, що відповідач здійснював платежі отримувачу «Фрінент» за надання інтернету (а.с.74-80 зв).
Оскільки позивачка не подала відповідь на відзив, у яких вона мала право заперечити доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо його участі в оплаті послуг за електроенергію та інтернет - за місцем проживання позивачки та спільної доньки сторін, згідно з наданими відповідачем доказами (квитанціями), - Суд, керуючись принципом змагальності, бере до уваги ці докази на підтвердження факту участі відповідача в оплаті послуг за електроенергію та інтернет - за місцем проживання позивачки та спільної доньки сторін.
Тому відповідач зобов`язаний нести лише частину витрат по оплаті навчання доньки.
Суд дійшов висновку, що наданими доказами позивач довела, а відповідач не спростував, наявність у нього можливості надавати таку допомогу повнолітній доньці.
Щодо розміру аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд зазначає таке. 
При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходиться з матеріального становища кожної зі сторін спору та враховує, що:
Повнолітня дочка ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою (відповідач не надав доказів на спростування цього)
ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу Київського університету інтелектуальної власності та права денної форми навчання за спеціальністю В11 Філологія (наказ Київського університету інтелектуальної власності та права від 10.08.2025 № 371). Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2025 по 30.06.2029, що підтверджується довідкою № 2/2931 від 15.01.2026 (а.с. 20). 
Отже, повнолітня дочка сторін навчається на денній формі навчання за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця від 13.03.2025, загальна вартість навчання становить 204 000,00 грн; у зв`язку з навчанням на денній формі навчання ОСОБА_3 не працює, тому потребує матеріальної допомоги батьків на період навчання.
Згідно з індивідуальним договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра від 13.08.2025 становить 204 000,00 грн, з яких:
- 2025 - 2026 навчальний рік - 49 500,00 грн;
- 2026 - 2027 навчальний рік - 51 500,00 грн;
- 2027 - 2028 навчальний рік - 51 500,00 грн;
- 2028 - 2029 навчальний рік - 51 500,00 грн (а.с.22-23).
Згідно з платіжною інструкцією № 2.265207041.1 від 16.08.2025 ОСОБА_1 здійснила платіж на користь Київського університету інтелектуальної власності та права в розмірі 25 700,00 грн; призначення платежу «Оплата за навчання, ОСОБА_3 , 1 курс, Факультет технологій інформаційних та соціально-гуманітарних наук, філологія» (а.с.27).
Згідно з платіжною інструкцією № 2.44680677.1 від 14.12.2025 ОСОБА_1 здійснила платіж на користь Київського університету інтелектуальної власності та права в розмірі 23 800,00 грн; призначення платежу «Оплата за навчання, ОСОБА_3 , 1 курс, Факультет технологій інформаційних та соціально-гуманітарних наук, філологія» (а.с.26).
Позивачка працює на посаді консультанта з автоматизації в ТОВ «Юкрейніан софт компані» та за 2025 рік отримала заробітну плату в розмірі 101 154,31 грн (а.с.21); 
Відповідач проходить військову службу в Центрі спеціального призначення Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова служби НОМЕР_1 ), за 10 місяців 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 215 595,99 грн (а.с. 64). 
Отже, середньомісячний дохід відповідача за 10 місяців 2025 року склав 21 560,00 грн.
Половина вартості навчання за 2025-2026 рік становить 24 750 грн (49 500,00:2) грн, що на місяць складає 2 062,50 (24 750:12) грн. В той час як 1/4 частини заробітку з усіх видів його доходів (про яку заявлено вимогу позивачкою) згідно наданих відповідачем доказів складає 5 390,00, що перевищує половину вартості навчання. 
Тому Суд стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку з усіх видів його доходів, оскільки доказів неможливості щомісячної сплати аліментів у такому розмірі на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, відповідач не надав.
Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст.141,142 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 311,20 грн у дохід держави.
Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з моменту подання позовної заяви - 09.02.2026 та до закінчення повнолітньою дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 311,20 грн. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи та складено 21.04.2026.
Суддя В.М. Маркєлова