ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 р. 	Справа № 440/3555/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна) по справі № 440/3555/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області 
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- стягнути з Держави Україна на користь позивача грошові кошти у розмірі 680 945,10 грн, з яких інфляційні втрати - 638 419,90 грн та 3% річних - 42525,20 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто з Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №554/6088/16-а, у загальній сумі 54 436,40 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та нормам чинного законодавства, просить скасувати рішення в частині відмови та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що має право на стягнення з огляду на положення ст. 625 ЦК України з Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області 680 945,10 грн, з яких інфляційні втрати - 638 419,90 грн та 3% річних - 42 525,20 грн, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом. 
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 20 серпня 2008 року набула права власності в порядку спадкування після померлого брата ОСОБА_2 на будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Коростенському міжміському БТІ в реєстровій книзі № 11 за реєстровим № 1476.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 23 липня 1991 року №106 смт Народичі було віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення.
Рішенням виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області від 31 жовтня 2008 року № 239 вирішено прийняти на баланс Народицької селищної ради житловий будинок та господарські будівлі в АДРЕСА_1 вартістю 60227,00 грн, які належали ОСОБА_1 .
За актом прийому-передачі від 31 жовтня 2008 року та довідкою № 2113 від 11 листопада 2008 року, вказаний будинок з надвірними спорудами, вартістю 60227,00 грн фактично прийнято на баланс Народицької селищної ради в задовільному стані.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію відповідно до ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій» в сумі 60 227,00 грн. 
ОСОБА_1 з 11.11.2008 перебувала на обліку в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок.
26.09.2023 ОСОБА_1 отримала грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 – 2009 року.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року в справі №554/6088/16-а стягнуто з управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 204 572,00 грн за рахунок коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямком «Компенсація за втрачене майно» по Народицькому району Житомирської області. 
Постановою Верховного суду від 14 серпня 2020 у справі №554/6088/16-а касаційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року змінено, виклавши четвертий абзац резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямком «Компенсація за втрачене майно» по Народицькому району Житомирської області компенсацію за втрачене домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 – 2009 роки». В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року залишено без змін.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2021 року в порядку судового контролю, визнано протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на виконання постанов Верховного Суду від 14.08.2020 по справі №554/6088/16-а та зобов`язано визначити конкретний розмір виплати за втрачене домоволодіння відповідно до Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене майно в разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою КМУ від 18.11.2009 №1243 та подати звіт про виконання постанови.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.12.2021 по справі №554/6088/16-а змінено сторону (боржника) у виконавчому провадженні в адміністративній справі з боржника Управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на боржника Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.
26.09.2023 Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на виконання постанови Верховного Суду від 14 серпня 2020 року по справі №554/6088/16-а ОСОБА_1 нарахована та виплачена сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 60 227,00 грн та індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 – 2009 року , яка становить 35 003,93 грн, загальна сума нарахувань становить 95 230,93 грн.
Позивач не погодившись з розміром грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та розміром індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння, вважаючи що такими діями їй завдано матеріальну та моральну шкоду, звернулась до суду
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №440/11472/24 визнано протиправними дії Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 компенсації за втрачене домоволодіння внаслідок Чорнобильської катастрофи по АДРЕСА_1 . Стягнуто з Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.
Рішення набрало законної сили 30.02.2025.
Позивач вважає дії відповідача щодо затримки виплати коштів протиправними, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягнення з Управління соціальної політики Коростеньської державної адміністрації Житомирської області нараховані інфляційні втрати та три проценти річних на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №554/6088/16-а, у загальній сумі 54436,40 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справі, що розглядається спір виник з приводу стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку із невиконанням постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №554/6088/16-а,.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі – Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 4 статті Закону № 4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Між тим, Закон № 4901-VI набрав чинності з 1 січня 2013 року, а обов`язок у відповідача виконати судове рішення з`явився ще у 2011 році.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2023 року у справі №686/7081/21 вирішувала питання про те, чи застосовні приписи статті 625 ЦК України до правовідносин, які виникають унаслідок порушення державою обов`язку з виплати відшкодування шкоди у визначеному в чинному рішенні суду розмірі, а саме у разі несвоєчасного виконання такого рішення і дійшла таких висновків:
« За змістом статей 524, 533 – 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 5 Закону № 4901-VI).
ЦК України, прийнятий 16 січня 2003 року, набрав чинності 1 січня 2004 року, тоді як Закон № 4901-VI був прийнятий 5 червня 2012 року та набрав чинності 1 січня 2013 року. Стаття 625 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим кодексом. Так само незмінним залишається припис частини першої статті 5 Закону № 4901-VI, який не встановлює інший, ніж у частині другій статті 625 ЦК України, розмір процентів.
Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проєкт закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проєкт закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроєкт розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проєктом закону про внесення змін до ЦК України (частини перша та друга статті 4 ЦК України).
Оскільки парламент прийняв Закон № 4901-VI після ЦК України, то його приписи не мають суперечити приписам зазначеного кодексу. Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього кодексу (аналогічного підходу дотримав Конституційний Суд України у рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)). Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України…
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2023 року у справі №420/2411/19 сформувала правий висновок, відповідно до якого, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи частини другої статті 625 ЦК України.
При цьому, інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання судового рішення можуть бути заявлені до стягнення з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа (частина четверта статті 3 Закону № 4901-VI) включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2023 у справі 335/8654/20, 06.06.2024 у справі 280/6352/21, 28.11.2024 у справі №335/5729/20.
Судом встановлено, що нарахована сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 60 227,00 грн, індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008-2009 року - становить 35 003,93 грн, загальна сума нарахувань становить 95 230,93 грн, була профінансована 26.09.2023 у повному обсязі на рахунок позивачки в порядку черговості за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду відповідно на виконання постанови Верховного Суду від 14.08.2020.
Позивач навела свої розрахунки 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання, які становлять: 638419,90 грн - інфляційних втрат та 42525,20 грн - 3% річних, всього - 680945,10 грн; за період - з 11.11.2008 по 26.09.2023.
Суд зважаючи на наведені висновки у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 наголошує, що компенсація в розмірі трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, за період затримки виконання грошового зобов`язання здійснюється якщо протягом трьох місяців не перераховано кошти за рішенням суду про стягнення коштів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що указаний розрахунок трьох відсотків річних здійснюється з 14.11.2020 (3 місяці з дати винесення постанови Верховного Суду від 14.08.2020) по 26.09.2023 (дата виплати коштів), та становить 8194,06 грн.
Розрахунок інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання здійснюється з 14.08.2020 (дати винесення постанови Верховного Суду від 14.08.2020) по 26.09.2023 (дата виплати коштів) та становить 46242,34 грн.
Отже, розрахунок 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання становить 54 436,40 грн (8194,06 грн + 46242,34 грн).
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 по справі № 440/3555/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц