Справа № 752/27021/25 
Провадження № 2/752/1876/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

23 березня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
у листопаді 2025 року ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з  ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором № 101291586 від 28.11.2022 року в загальному розмірі 20 215,00 грн, понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн і на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Свої вимоги мотивувало тим, що 28.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №101291586 відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5 000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути отриману суму кредиту, сплатити проценти та комісію, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі, на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, однак відповідач не виконав умови Кредитного договору.
29.03.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 101291586 від 28.11.2022 року. 
На підставі викладеного та, враховуючи, що термін повернення кредиту настав, однак заборгованість в розмірі 20 215,00 грн, з яких 5 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14 550,00 грн - заборгованість за сумою відсотків і 665,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту, відповідачем не погашена, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою від 05.11.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с.47-48).
17.11.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву в якому ОСОБА_1 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що її не повідомлено про відступлення первісним кредитором права вимоги; погоджується, що отримала кредит у сумі 5 000,00 грн строком на 15 днів, однак, пізніше виявилося, що строк кредитування становить 105 днів, тобто через обман вона змушена погодитись на умови, які суттєво відрізняються від тих, на які погодилася в Анкеті-Заяві, хоча кредитом зобов`язаний був надати правдиву інформацію про умови кредитування (а.с. 54-58).
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №101291586 за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5 000,00 грн, загальним строком на 105 днів, з яких 15 днів - пільговий період, 90 днів - поточний період, зі сплатою відсотків протягом пільгового періоду в розмірі 1,40% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом та 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом протягом поточного періоду. 
Відповідно до п.6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Договір підписано електронними підписами, зокрема з одноразовим ідентифікатором позичальника V31873, час відправки 28.11.2022 року 13:11 год на номер телефону НОМЕР_1 (п. 10 Кредитного договору, Довідка про ідентифікацію).
Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок НОМЕР_2 . 
Пунктом 1.5.1. цього ж Договору визначено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 665,00 грн, яка нараховується за ставкою 13,30 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно із п. 3.3.2. вказаного Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього Договору.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2.цього ж Договору).
За змістом п. 6.3. вказаного Договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. Договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. Договору).
Згідно із п. 7.1. вказаного Кредитного договору, цей Договір (з Додатками № 1, № 2, Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додатком № 1 до Договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.
Анкета-заява на кредит №101291586 від 28.11.2022 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан».
Згідно з платіжним дорученням №55002310 від 28.11.2022 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 5 000,00 грн, кредитний рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу: кошти згідно договору №101291586.
З копії виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 101291586 від 28.11.2022 року встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 215,00 грн, з яких 5 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14 550,00 грн - заборгованість за сумою відсотків і 665,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
29.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог №94-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №101291586 від 28.11.2022 року.
Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 29.03.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 215,00 грн, з яких 5 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14 550,00 грн - заборгованість за сумою відсотків і 665,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, з укладенням договору в позичальника виник обов`язок повернути ТОВ «Мілоан» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками.
Судом встановлено факт невиконання відповідачем взятих зобов`язань за Кредитним договором, що в свою чергу порушує право позивача, який набув право грошової вимоги до відповідача на підставі Договору відступлення прав вимоги № 94-МЛ/Т від 29.03.2023 року, в зв`язку із чим заборгованість за Кредитним договором № 101291586 від 28.11.2022 року в частині суми отриманого кредиту в розмірі 5 000,00 грн, і вказаний факт визнається відповідачем, підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що її належним чином не повідомлено про зміну кредитора не є підставою для звільнення від обов`язку по сплаті боргу новому кредитору, оскільки ст. 516 ЦК України визначає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також як вбачається з п. 6.2.4. укладеного 29.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Договору відступлення прав вимог № 94-МЛ/Т, відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників.
При цьому, як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачу нараховано відсотки за період з 29.11.2022 року по 13.12.2022 року включно на підставі п. 1.5.2. Договору в сумі 1 050,00 грн з розрахунку 70,00 грн в день і за період з 14.12.2022 року по 13.03.2022 року включно на підставі п. п. 1.6., 2.3.1.2. Договору в розмірі 13 500,00 грн з розрахунку 150,00 грн в день.
Однак, як вбачається п. 1.6. Договору № 101291586 від 28.11.2022 року є загальною (відсилочною) умовою та в ньому лише зазначено, що тип процентної ставки за цим договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3. Договору.
При цьому, із досліджених вище відомостей про щоденні нарахування, вбачається, що проценти відповідачу за період, починаючи з 14.12.2022 року нарахованіне згідно з п.п. 2.2, 2.3., а саме на підставі п. 2.3.1.2. Договору, який в умовах Кредитного договору № 101291586 від 28.11.2022 року взагалі відсутній.
Отже, позивачем не доведено правомірність та відповідно до умов укладеного з відповідачем Кредитного договору нарахування ОСОБА_1 суми процентів в загальному розмірі 13 500,00 грн за період з 14.12.2022 року по 13.03.2022 року включно.
Враховуючи викладене, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 1 050,00 грн в якості заборгованість за сумою відсотків.
Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 650,00 грн - комісії, пов`язаної з наданням кредиту.
За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 2,3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з Додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (з 10.06.2017 року) щодо оплатності надання кредиту, сплату якої вимагає позивач, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
До цього зводяться висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19.
Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої комісії відсутні.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовуна загальну суму 6 050,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, та 1 050,00 грн - несплачені проценти. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню звідповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судові витрати у виді сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 725,02 грн (29,93 %).
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд вказує, що згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: Договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладений між АО «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал`за умовами якого адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору, Актнаданих послуг №Д/4316 від 19.09.2025 року, девказана загальна вартість юридичних послуг 8 000,00 грн та Детальний опис наданих послуг до Акта№ Д/4316 від 19.09.2025 року за Договором про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, де вказані найменування послуг та кількість витрачених годин: усна консультація, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складення та подання позовної заяви, всього 6 год 30 хв.
Разом із тим, на думку суду, розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною позивача в загальному розмірі 8 000,00 грн із затратою 6 год 30 хв, є не співмірним із складністю справи, не відповідає критерію розумності, в зв`язку із чим, оцінюючи витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на справу цієї категорії, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, такі мають становити суму 4 000,00 грн.
Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва в суді. 
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір до 4 000,00 грн та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 197,20 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (29,93 %).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 101291586 від 28.11.2022 року в розмірі 6 050,00 грн (шість тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму сплаченого судового збору в розмірі 725,02 грн (сімсот двадцять п`ять гривень 02 копійки) та 1 197,20 грн (одну тисячу сто дев`яносто сім гривень 20 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, 79029.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко