532/939/25 
2-др/532/4/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 р. м. Кобеляки
Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бердніченко Оксани Павлівни про ухвалення додаткового рішення, 

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 532/939/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Представником відповідача подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, яка зареєстрована за ЄУ № 532/939/25, провадження № 2-др/532/4/26.
У поданій заяві представник відповідача прохає стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в сумі 7000 гривень.
Позивачем подані заперечення на заяву представника відповідача, в якій позивач прохає залишити заяву відповідача без задоволення, вважаючи заявлені відповідачем вимоги такими, що не співмірні зі скалдінстю справи, ринковими цінами адвокатських послуг та не є справеливими, пропорційними, розумними та обґрунтованими.
Сторони прохали розглядати заяви без їх участі.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Суд, перевіривши доводи заяв сторін, робить такі висновки.
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.03.2026 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовлено.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
З огляду на зазначене, судові витрати у цій справі слід покласти на позивача.
Відповідно до ч.ч.1 - 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем на підтвердження понесених судових витрат надано:
- договір № 26/25 про надання правничої допомоги від 19.05.2025, відповідно до п.3 якого сторони домовилися, що вартість однієї години роботи адвоката при наданні правничої допомоги становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день оплати, встановленого ЗУ "Про Державний бюджет України" на поточний рік.
- акт № 26/25 приймання-передачі правничих послуг від 21.01.2026 на суму 7265,32 грн, який згідно з п.3 договору від 19.05.2025 № 26/25 розмір гонорару зменшений до 7000 грн.
- розрахунок витрат на правничу допомогу клієнтки ОСОБА_1 по цивільній справі № 532/939/25, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 7265,32 грн та складається з: 604,66 грн за 20 хв. зустрічі з клієнтом, ознайомлення з документами, первинною правовою консультацію; 1514,00 грн за 1 год. вивчення відповідної нормативно-правової бази та судової практики з подібних правовідносин; 4542,00 грн за 3 год. підготовки і скалдання відзиву на позов; 604,66 грн за 20 хв. участі у судовому засіданні. згідно з п.3 договору від 19.05.2025 № 26/25 розмір гонорару зменшений до 7000 грн.
- квитанцію № 5789 від 21 січня 2026 року про сплату адвокату гонорару в розмірі 7000,00 грн.
Заперечення позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу не містять будь-яких додатків та обґрунтовані виключно тим, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У даній справі заявлена вартість виконаних робіт є явно завищеною та не узгоджується ані з критеріями малозначності спору, ані з рівнем його фактичної складності. Зокрема, витрачений час на надання усних консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, а також підготовку та складання відзиву на позовну заяву не відповідає вимогам реальності та співмірності адвокатських витрат, що у свою чергу виключає можливість визнання їх розумними та обґрунтованими. Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, Позивач вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Відповідача у заявленому розмірі 7000,00 грн.
Суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки вони зводяться виключно до незгоди з заявленою сумою витрат, яка є водночас меншою, ніж сума витрат на правничу допомогу, яка була заявлена позивачем при поданні позову (10500 грн).
За таких умов суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, понесення яких відповідачем є підтвердженим, обґрунтованими та відповідає засадам розумності, справедливості та обґрунтованості.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 264, 270, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Ухвалити додаткове рішення у справі № 532/939/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», ЄДРПОУ 42228158, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, оф.7, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.  

Суддя