ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м.Дніпро Справа № 908/699/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінвест” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2025р.
(суддя Азізбекян Т.А., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 24.11.2025р.) 
у справі 
за позовом  Концерну “Міські теплові мережі”, місто Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінвест”, місто Дніпро
про стягнення суми
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

20.03.2025 року в системі “Електронний суд” Концерном “Міські теплові мережі” сформована позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінвест” заборгованості за надані житлово – комунальні послуги в розмірі 234 247,52 грн.
Позов обгрунтовано тим, що що 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону України “Про житлово – комунальні послуги” на офіційному сайті Концерн “Міські теплові мережі” розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії, який є публічним договором. ТОВ “Євроінвест” володіє нежитловими приміщеннями У, ІУ в будинку № 65 по вулиці Олександрівській. За висновками позивача, станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір № 76200011 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: місто Запоріжжя , вулиця Олександрівська, будинок 65, приміщення У,ІУ, з 01 листопада 2021 року укладений між ТОВ “Євроінвест” та Концерном “Міські теплові мережі”. У період з 01.11.2021 року по 31.07.2024 року відповідачу надана послуга з постачання теплової енергії на суму 234 247,52 грн., та сформовані рахунки на оплату спожитої послуги. За поясненнями позивача, відповідач зобов`язання по оплаті вартості наданої товариству послуги не виконав.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.09.2025р. у справі №908/699/25 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінвест” на користь Концерну “Міські теплові мережі” суму заборгованості за надані житлово – комунальні послуги – 234 247 грн. 52 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінвест” на користь Концерну “Міські теплові мережі” суму судового збору - 3 517 грн. 70 коп. Повернуто Концерну “Міські теплові мережі” суму зайво сплаченого судового збору 1 327 грн. 10 коп. 

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодвишись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Євроінвест”, через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2025р. у справі №908/699/25 та ухвалити нове рішення, яким повінстю відмовити у задововленні позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що ТОВ «Євроінвест» не є споживачем послуг централізованого теплопостачання, оскільки приміщення компанії відключене від централізованого опалення.
Поза увагою суду залишились фактичні дані щодо зазначення Концерном «МТМ» у рахунках площі будинку, що впливає на розмір числового нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії.
Крім того, Скаржник зазначає, що Акти зняття показань приладів обліку не відносяться до приміщення відповідача і не мають підписів або відміток про відмову підпису, що порушує вимоги законодавства щодо комерційного обліку. 
Також, судом неправильно визначений період, за який нараховувалась заборгованість. Згідно з даними про початок опалювального сезону в місті Запоріжжі (15.11.2023), нарахування за теплопостачання за період з червня по жовтень 2023 року є безпідставними, оскільки в цей період послуга опалення не надавалась.
Посилається на те, що Концерн «Міські теплові мережі», звертаючись до суду з позовною заявою , порушив строки позовної давності.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її задоволення заперечив. Зауважує, що договір № 76200011 є укладеним з 01.11.2021 року через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування (02.10.2021 року).
Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період з 01.01.2021 – 31.07.2024 рр. на загальну суму 234247,52 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості, та детальним розрахунком нарахувань, який додавався до позовної заяви.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення Боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Дармін М.О., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/699/25. 
Матеріали справи № 908/699/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч.1 ст.270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч.10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження у даній справі для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи.

Місцевим господарським судом, в процесі розгляду даної справи було встановлено, що Концерн “МТМ”, згідно з Законом України “Про теплопостачання” займається виробництвом, розподілом і збутом теплової енергії для обігріву та інших потреб споживачів.
З 01.05.2019 введено в дію Закон України “Про житлово-комунальні послуги”, яким передбачено, що постачання теплової енергії є комунальною послугою, яка надається на договірних засадах. В разі відсутності договору між співвласниками багатоквартирного будинку та постачальником, укладається публічний договір приєднання.
Згідно зі ст. 12 Закону “Про житлово-комунальні послуги”, надання житлово-комунальних послуг здійснюється лише на договірних засадах. Порядок укладання, зміни та припинення договорів визначають ст. 13-15 цього Закону. 
За ч. 7 ст. 14, до обрання співвласниками багатоквартирного будинку моделі організації договірних відносин, з кожним співвласником укладається публічний договір приєднання. Якщо співвласники не обрали модель і не уклали індивідуальний договір, укладається публічний договір приєднання за ч. 5 ст. 13 Закону.
02.10.2021 позивач, відповідно до вимог Закону, опублікував на своєму офіційному сайті індивідуальні договори на постачання теплової енергії та гарячої води. Ці договори є публічними договорами приєднання і вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня їх публікації співвласники багатоквартирного будинку не обрали модель договірних відносин або не уклали індивідуальний договір. Умови цих договорів будуть застосовуватися до тих, хто не прийняв рішення або уклав індивідуальний договір, а також до власників індивідуальних (садибних) будинків.
Судом встановлено, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення У підвалу, приміщення ІУ першого поверху, літера А-4, загальною площею 263,3 кв.м.; право власності зареєстровано 22.10.2014 року, власник - ТОВ “Євроінвест”.
Пунктом 5 Договору зазначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно із п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідно до п. 11 договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.18 № 315 (надалі - Методика).
Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (у т.ч. приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики.
Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.
У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватись окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.
Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.
Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.
Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.
Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5, 6 Розділу ІІІ Методики.
Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14.
У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється за формулою 16 враховуючи вимоги розділів VI, VIІІ цієї Методики.
Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, розрахунок здійснюється з урахуванням Розділу VI Методики 315. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення /будівлі/ будинку.
Згідно із п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором, щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Позивач у позові вказує, що на виконання п. 5 Договору надавав відповідачу послугу з постачання теплової енергії з урахуванням умовно-постійної та умовно-змінної частин тарифу (за місця загального користування будинку) згідно Методики № 315 у вказане вище нежитлове приміщення за період з 01.11.2021 року по 31.07.2024 року на суму 234 247,52 грн.
Відповідачем за вказаний період за фактично спожиті комунальні послуги з теплопостачання грошові кошти не сплачував.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у т.ч. за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 № 23 (за реєстр. в Міністерстві юстиції України 25.02.2020 за № 202/34485) затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Відповідно до визначення наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено.
Концерном “МТМ” були виставлені ТОВ “Євроінвест” рахунки за надані послуги за договором №76200011, а саме: - листопад 2021 року на суму 15 035,89 грн. з ПДВ; - грудень 2021 року на суму 12 580,52 грн.; - січень 2022 року на суму 21 253, 15 грн.; - лютий 2022 року на суму 7 205, 32 грн.; - березень 2022 року на суму 22 672,99 грн.; - квітень 2022 року на суму 1 193,38 грн.; - травень 2022 року на суму 1 193,38 грн.; - червень 2022 року на суму 1 193,38 грн.; - липень 2022 року на суму 1 193,38 грн.; - серпень 2022 року на суму 1 193,38 грн.; - вересень 2022 року на суму 1 193,38 грн.; - жовтень 2022 року на суму 1 199,38 грн.; - листопад 2022 року на суму 11 375,65 грн.; - грудень 2022 року на суму 14 820,11 грн.; - січень 2023 року на суму 15 723,19 грн.; - лютий 2023 року на суму 15 789,05 грн.; - березень 2023 року на суму 10 466,02 грн.; - квітень 2023 року на суму 1 199,38 грн.; - травень 2023 року на суму 1 199,38 грн.; - червень 2023 року на суму 1 199,38 грн.; - липень 2023 року на суму 1 199, 38 грн.; - серпень 2023 року на суму 1 405,37 грн.; - вересень 2023 року на суму 1 376,76 грн.; - жовтень 2023 року на суму 1 244,40 грн.; - листопад 2023 року на суму 6 803,33 грн.; - грудень 2023 року на суму 15 255,70 грн.; - січень 2024 року на суму 18 453,55 грн.; - лютий 2024 року на суму 13 091,05 грн.; - березень 2024 року на суму 11 573,90 грн.; - квітень 2024 року на суму 1 244,40 грн.; - травень 2024 року на суму 1 244,40 грн.; - червень 2024 року на суму 1 244,40 грн.; - липень 2024 року на суму 1 244,40 грн.
Предметом спору є невиконання ТОВ “Євроінвест” зобов`язань щодо оплати за надані послуги з постачання теплової енергії за договором №76200011, укладеним з Концерном “МТМ”. 
Позивач стверджує, що надав теплову енергію за період з з листопада 2021 року по липень 2024 року, на загальну суму – 234 247,52 грн., проте відповідач не здійснив жодних платежів за спожиті послуги. Спір у даній справі виник через відмову відповідача від оплати та незгоду щодо розміру наданих послуг, попри підтвердження факту постачання тепла за відповідними актами та рахунками.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Статті 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86 ГПК України визначають основи господарського судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, рівність прав та обов`язків учасників процесу, а також правила щодо доказування. Учасники справи мають довести обставини, на які посилаються, та нести відповідальність за процесуальні дії. Докази повинні бути належними, достовірними та отриманими законним шляхом. Суд оцінює докази відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи їхню вірогідність і взаємозв`язок.
Цивільні права та обов`язки виникають на основі договору або закону, а правочин може бути усним або письмовим, залежно від вибору сторін або вимог закону.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватись окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у т.ч. власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Згідно з частиною 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», співвласники багатоквартирного будинку можуть укладати договір про надання комунальних послуг з виконавцем послуг, обираючи одну з моделей: індивідуальний договір, колективний договір через управителя або іншу уповноважену особу, або договір з об`єднанням співвласників (ОСББ). Співвласники самостійно визначають модель для кожного виду комунальних послуг, за умови згоди щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем. Якщо рішення не прийнято, укладається публічний договір приєднання з кожним співвласником протягом 30 днів після публікації договору.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому, розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання комунальних послуг, у т.ч. із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом 2 місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесено зміни до постанови КМУ № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021.
Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до п. 13 цих Правил, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Місцевим господарським судом було встановлено, що 02.10.2021 Концерн «МТМ» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/).
Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну «МТМ» публічних договорів опубліковано на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування - Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка «Новини», «Всі новини», «Місто»).
Згідно із п. 1 оприлюдненого Концерном «МТМ» Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Відповідно до п. 53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Як вже зазначалося вище, ТОВ «Євроінвест» володіє нежитловим приміщенням у м. Запоріжжя по вулиці Дзержинського (Олександрівська), будинок 65..
Під час судового розгляду встановлено, що з 01.11.2021 між «Концерном «МТМ» та ТОВ «Євроінвест» укладено індивідуальний договір про постачання теплової енергії. Проте відповідач стверджує, що не користується послугами, оскільки приміщення не підключене до мереж теплопостачання. Згідно з актами, наданими відповідачем, відсутні внутрішні системи теплопостачання в приміщенні.
Проте, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень, (зокрема відповідача), від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.
Відповідно до законодавства, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В рамках Порядку формування тарифів, розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію, включаючи плату за спожиту енергію та за приєднане теплове навантаження.
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі - Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.
Нарахування за обсяги спожитої теплової енергії відповідно до положень індивідуального договору та приписів Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методики розподілу № 315 (зі змінами) після опломбування лічильника (та або встановленого автономного опалення в приміщенні) проводяться з урахуванням:
- нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень);
- нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення);
- втрати від транзиту.
Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.
Пункт 2 розділу 1 Методики № 315 надає визначення термінів, що вживаються у Методиці, зокрема:
- загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення;
- окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії;
- обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (далі - ГВП), у тому числі в індивідуальному тепловому пункті;
- окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії;
- опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря;
- приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Місцевим господарським судом встановлено, та не заперечувалось сторонами у цій справі, що в будинку відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, Q оп з.б.п окремо не розраховується , та виконується розрахунок згідно пункту 5 розділу ІІІ Методики формули 13.
Відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію (за місця загального користування будинку) за період з з листопада 2021 року по липень 2024 року згідно з рахунками за постачання теплової енергії № 76200011 в повному обсязі не здійснив. Доказів правомірності своїх дій стосовно оплати в повному обсязі наведених вище послуг суду не надав.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив факт укладення договору між ТОВ «Євроінвест» та Концерном «МТМ», оскільки існує документ, що підтверджує його укладення договір № 76200011 від 01.11.2021. Відсутність підпису ТОВ «Євроінвест» на договорі не є підставою для відмови від його укладення, оскільки згідно з законодавством, в разі публічного договору приєднання, факт укладення договору підтверджується іншими доказами, такими як фактичне виконання обов`язків, наприклад, надання послуг.
Щодо строків позовної давності.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки, та відповідно до приписів статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно із статтею 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Позовна заява сформована Концерном “Міські теплові мережі” в системі “Електронний суд” - 20.03.2025 року, період за який стягується заборгованість визначений позивачем з 01.11.2021 року по 31.07.2024 року.
Як правильно зазначив Господарський суд, у період з 2021 по 2022 роки на дію строку позовної давності впливали дві основні події : карантин та воєнний стан.
Так, карантин що розпочався у 2020 році, зупиняв перебіг строків до 30 червня 2023 року.
Таким чином, позивачем при поданні позовної заяви не допущено порушення строків позовної давності.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.
10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінвест” на рішення Господарського суду - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2025р. у справі №908/699/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Чус