г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/751/26
Номер провадження 1-кп/213/173/26

В И Р О К
Іменем України

07 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченої – ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої – адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026041740000002 від 03.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Білозерське, м. Добропілля Донецької області, громадянки України, неодруженої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
02.01.2026 приблизно о 13:16 годині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи біля будинку № 33 по пр. Південний в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, виявивши на землі мобільний телефон Xiaomi Redmi 12 4/ 128 GB Midnight Black, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , маючи кримінально-протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 90 діб, який Указом Президента України, затвердженим Законом України від 21.10.2025 № 4643-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, всупереч інтересам власника, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що попри втрату мобільного телефону, який перебував у власності потерпілої, позбавляє її права на користування, розпорядження своїм майном та усвідомлюючи, що власник може за ним повернутися, маючи можливість виявити власника втраченого мобільного телефону та повернути мобільний телефон, але не вчинила жодних активних дій для цього, діючи з корисливих мотивів, таємно викрала мобільний телефон Xiaomi Redmi 12 4/ 128 GB Midnight Black, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , ринкова вартість, якого згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 203/26 від 28.01.2026 складає 3429,30 гривень, із встановленою в ньому сім карткою мобільного оператора «Київстар» з № НОМЕР_3 , ринкова вартість якої згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 203/26 від 28.01.2026 складає 333,33 гривень, який був у пластиковому прозорому чохлі для мобільного телефону Xiaomi Redmi 12, ринкова вартість якого згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 203/26 від 28.01.2026 складає 108,97 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_6 , після чого, принесла викрадений мобільний телефон за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , де з метою унеможливлення встановлення місцезнаходження зазначеного мобільного телефона та власника, витягнула сім-картку мобільного оператора «Київстар» з № НОМЕР_3 та виконала процедуру повного видалення даних попереднього користувача, тим самим здійснила повернення мобільного телефону до стану заводських налаштувань, отримавши реальну можливість розпорядитися цим майном на власний розсуд, для особистих потреб, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3871,60 гривень.
Зазначені умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
17.02.2026 між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаялась та сприяла розкриттю злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачена ОСОБА_4 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у вигляді 5 років позбавлення волі, - на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Потерпіла надала письмову згоду на укладання зазначеної угоди.
ІІ. Висновки суду та мотиви призначення покарання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
В судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачена в судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, та надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Захисник обвинуваченої підтвердила добровільність надання обвинуваченою згоди на укладення угоди про визнання винуватості. 
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 здійснила дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, за яким належить призначити узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому судом визнається активне сприяння розкриттю злочину.
Щодо щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, суд не бере її до уваги, адже цей факт не знайшов свого відображення в матеріалах справи. 
З урахуванням того, що щире каяття передбачає критичну оцінку обвинуваченим своїх протиправних дій, яка має проявлятись та конкретизуватись відповідними діями, спрямованими на виправлення ситуації, суд не знайшов відповідного підтвердження в матеріалах справи. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19.
Підстави для застосування статті 69 КК України відсутні.
ІІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Підстав для обрання запобіжного заходу не встановлено. 
Арешт, накладений на майно у кримінальному провадженні, підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати у справі відсутні. 
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 17 лютого 2026 року про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений на майно у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2026, а саме на: мобільний телефон Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 чорного кольору.

Речові докази:
мобільний телефон Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 – залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 ;
мобільний телефон iPhone 11, IMEI1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_6 – залишити за належністю власнику.

Матеріали кримінального провадження №12026041740000002 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при справі 213/751/26, пр. № 1-кп/213/173/26.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно із положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1