ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 672/896/25
Провадження № 22-ц/820/1009/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Кузиною Марією-Оленою Сергіївною, на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року (суддя Рибачук О.Г.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ТОВ «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначалось, що 18.12.2020 між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 102634691, відповідно до умов якого відповідачці надано кошти у розмірі 5500 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальниця зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору.
07.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 70-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 102634691 від 18.12.2020.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідачки перед позивачем становить 27760,35 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 4802 грн; заборгованість за процентами 22958 грн; заборгованість за комісією 0 грн.
Зважаючи на викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідачки на свою користь вказану кредитну заборгованість.
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №102634691 від 18.12.2020 в розмірі 27760 грн 35 коп, яка складається із: 4802 грн - заборгованості за тілом кредиту; 22958,35 грн - заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузиною М.-О. С., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що сторони погодили графік розрахунків за договором №102634691 від 18.12.2020, відповідно до якого визначили строк кредитування (30 днів), проценти у сумі 1650, 00 грн, разом – 7150,00 грн. Будь-яких інших документів, які б погоджували умови кредитування, між сторонами підписано не було. 
Вказує, що позичальником включені до умов кредитного договору несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа в незалежності від того, чи споживач здійснить погашення заборгованості за кредитним договором, може в односторонньому порядку, без повідомлення споживача продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, що вносить істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставить споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи.
Відповідачка не була ознайомлена з жодними правилами, які б передбачали продовження строку кредитування. Вона не підписував жодних документів, які б підтверджували факт ознайомлення позикодавця з п. 6 та п. 6.14 правил. Більше того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б передбачали вказані правила. Позивачем таких правил надано суду не було. Будь-яких угод про волевиявлення на продовження строку кредитування відповідачем підписано не було. 
На думку скаржника, за наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків, які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими.
Також звертає увагу на те, що з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, результатами розгляду справи, варто зазначити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8 000 грн є явно завищеним.
Відзив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка належними доказами не спростувала доводи позивача, контррозрахунку до суду не надала, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом (кредитом) та відсотків за користування грошовими коштами знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами, передбачений договором, що укладений між первісним кредитором та відповідачкою.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2020 між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 102634691.
Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк 30 днів надати позичальнику грошові кошти у сумі 5500 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Термін повернення кредиту –17.01.2021 (п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору).
Підпунктом 1.5.2. пункту 1.5. встановлено, що Відповідно до пункту 1.5.2 проценти за користування кредитом складають 1650 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього договору. 
Відповідно до п. 2.2.1 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Із довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з якою укладено договір № 102634691 від 18.12.2020, ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовим ідентифікатор: S38118, дата відправки ідентифікатора позичальнику 18.12.2020 14:42.
Відповідно до платіжного доручення № 24706054 від 18.12.2018 ТОВ «Мілоан» перерахувало на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 5500 грн. 
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачкою 03.02.2021 та 26.02.2021 здійснено часткову оплату за кредитним договором.
Згідно з договором відступлення права вимоги № 70-МЛ/Т від 07 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до п. 1.2 договору, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитним договором. 
Згідно з витягом з реєстру боржників за договором відступлення права вимоги № 70-МЛ/Т від 07 червня 2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги на заборгованість за кредитним договором № 102634691 від 18.12.2020 в загальній сумі 27760,35 грн, з яких: прострочена заборгованості за сумою кредиту - 4802 грн, прострочена заборгованості за відсотками – 22958,35 грн. 
Факт прийняття реєстру боржників кредитора від 07.06.2021 (кількість боржників – 4684, загальна сума заборгованості – 85027865,10 грн) підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 07.06.2021 та платіжною інструкцією № 32955 від 07.06.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» компенсацію за придбання (відступлення) прав вимоги у сумі 3317116,35 грн.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) 
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальниця ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.
За умовами п. 1.3., 1.4 кредитного договору № 1026334691 від 18.12.2020 сторони погодили строк кредитування 30 днів з 18.12.2020 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.01.2021.
Відповідно до пункту 1.5.2 проценти за користування кредитом складають 1650 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього договору. 
Пунктом 2.2.3 договору визначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, тому у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Якщо після настання дати встановленої п.1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства.
Незважаючи на інші умови договору сторони домовились, що якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової згоди позичальника.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» просило стягнути нараховані проценти за період з 18.12.2020 по 12.05.2021.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено пролонгацію, відповідно до якого позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/ повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка сплатила комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту в межах строку, визначного пунктом 1.4 договору (17.01.2021). Така оплата проведена лише 03.02.2021 та 26.02.2021, перший платіж – через 17 днів після закінчення строку кредитування.
Колегія суддів встановивши, що в матеріалах справи відсутні докази пролонгації кредитного договору № 102634691 від 18.12.2020 відповідно до умов кредитного договору, приходить до висновку про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами в межах строку кредитування (з 18.12.2020 по 17.03.2021) в розмірі передбаченому п 1.5.2 кредитного договору.
Після спливу терміну повернення кредиту, проценти за стандартною процентною ставкою передбаченою п.1.6 договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, та нараховуються в межах 60 днів (як відповідальність за порушення грошового зобов`язання).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.
Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, з врахуванням часткового погашення кредиту, з відповідачки на користь нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 102634691 від 18.12.2020 у розмірі 4802 грн заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по несплачених відсотках за період з 18.12.2020 по 18.03.2021 - 14162 грн (18.12.2020-17.01.2021 – 1650 грн, 18.01.2021-17.03.2021 – 16500 грн, за мінусом сплаченої суми 3988 грн), а всього 18964 грн.
У зв`язку з чим рішення суду першої інстанції щодо остаточної загальної суми, яка стягнута з відповідачки на користь позивача, підлягає зміні та зменшенню до 18964 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, колегія суддів враховує наступне.
Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатом адвокатського об`єднання «Апологет» Усенком М.І.
У позові зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в т.ч. витрат на правничу допомогу, що становить 8000 грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025, договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг № Д/136 від 24.07.2025, детальний опис наданих послуг до акту.
Відповідно до акту наданих послуг № Д/136 від 24.07.2025 до договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. надано послуги відповідно до положень договору, загальною вартістю 8000 грн.
За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності реального обсягу виконаних робіт,з огляду на те, що позивачем надано суду визначені ЦПК України документи щодо обсягу наданих йому адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості. Враховуючи відсутність заперечень протилежної сторони розмір витрат у сумі 8000 грн є доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Водночас, згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦКП України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1654,74 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду першої інстанції та витрати на правничу допомогу – 5464,80 грн, понесені позивачем в суді першої інстанції. А тому, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат підлягає зміні.
В свою чергу, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1151,49 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_4 ,задовольнити частково. 
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором № 102634691 від 18.12.2020, яка стягнута з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», до 18964 грн, судового збору - до 1654,74 грн та витрат на правничу допомогу - до 5464,80 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1151,49 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай