ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 
м. Черкаси  

Справа № 925/1585/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гощанський завод продтоварів" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" 
про стягнення 2589658,57 грн.

Представники учасників справи:
Позивач - Троянчук Д.М., адвокат;
Відповідач – не з`явився.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1.1.  23.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гощанський завод продтоварів" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ". 

1.2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача на користь позивача 2569454,75 грн боргу за поставлений товар за договором поставки №1241 від 25.06.2025, 9926,00 грн 3% річних, 10277,82 грн інфляційних втрат.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що належно виконав свої зобов`язання за договором та поставив відповідачу товар. Відповідач неналежно виконав зобов`язання за договором зі сплати за поставлений товар у розмірі 2569454,75 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив стягнути відповідача 9926,00 грн 3% річних, 10277,82 грн інфляційних втрат за період з 01.11.2025 по 18.12.2025.

1.4. 30.12.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив о 09:00 10.02.2026.

1.5. 20.01.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. (а.с. 54-56) 

1.6. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на факт поставки, який підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними. Відповідач заперечив проти факту поставки товару та ствердив, що до позовної заяви позивач не надав документів на підтвердження права підпису видаткових накладних іншою особою відмінною від директора відповідача Іванченка Олексія Леонідовича. Отже, додані до позову на підтвердження факту відвантаження та реалізації товару видаткові накладні не підписані уповноваженою на те особою і не підтверджують факту поставки товару.

1.7. 27.01.2026 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача та ствердив, що подав договір поставки №1241 від 25.06.2025 з специфікацією, які підписані уповноваженими представниками сторін. На думку позивача, відповідач не заперечує факту поставки товару, лише зазначає про неналежне оформлення видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, оскільки такі не підписані уповноваженими особами відповідача, а тому не можуть бути доказами. 

Позивач ствердив, що відповідач не спростував факту реєстрації позивачем в ЄРПН податкових накладних №288 від 04.07.2025, №458 від 08.07.2025, №1382 від 23.07.2025, №643 від 11.08.2025, №1538 від 25.08.2025, №1548 від 21.09.2025, оформлених за наслідками здійснення поставок товару. Крім того, відповідач не спростував факту часткової оплати за товар в сумі 503889,75 грн на підставі платіжної інструкції №7276 від 15.09.2025. Саме така сума товару зазначена у видатковій накладній №10597 від 08.07.2025. (а.с. 60-61)

1.8. 09.02.2026 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 64-65)

1.9. В обґрунтування клопотання відповідач ствердив, що директор товариства на має змоги бути присутнім під час судового засідання, оскільки у цей день перебуватиме у відрядженні. 

1.10. 10.02.2026 у підготовчому засіданні взяв участь представник позивача адвокат Троянчук Д.М. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився.

1.11. 10.02.2026 суд ухвалив у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи відмовити та розглянути справу без участі представника відповідача. Зміст ухвали суд виклав у протоколі судового засідання від 10.02.2026.

1.12. 10.02.2026 суд ухвалив продовжити відповідачу строк на подання відзиву та долучити відзив до матеріалів справи.

1.13. Представник позивача адвокат Троянчук Д.М. у підготовчому засіданні ствердив, що сторони не мають наміру укласти мирову угоду, підтримав позов повністю.

1.14. 10.02.2026 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті о 12:00 25.02.2026.

1.15. 25.02.2026 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 75)

1.16. В обґрунтування клопотання відповідач ствердив про необхідність надання додаткового часу для пошуку адвоката для отримання правничої допомоги. 

1.17. 25.02.2026 у судовому засіданні взяв участь представник позивача адвокат Троянчук Д.М. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

1.18. Представник позивача адвокат Троянчук Д.М. у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи.

1.19. 25.02.2026 суд ухвалив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задовольнити та відкласти розгляд справи у судовому засіданні до 09:00 19.03.2026.

1.20. 18.03.2026 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 84-85)

1.21. В обґрунтування клопотання відповідач ствердив про необхідність явки 19.03.2026 директора товариства до ТЦК для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. 

1.22. 19.03.2026 у судовому засіданні взяв участь представник позивача адвокат Троянчук Д.М. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

1.23. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.24. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (п. 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

1.25. Учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.26. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

1.27. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.28. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

1.29. Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

1.30. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 

1.31. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представника відповідача.

1.32. 19.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.33. Представник позивача адвокат Троянчук Д.М. у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.

1.34. 19.03.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

1.40. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 19.03.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/1585/25.

Вислухавши пояснення представника учасника справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин на підставі договору поставки; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору поставки; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару; строк виконання грошового зобов`язання; розмір невиконаного грошового зобов`язання; період прострочення виконання зобов`язання, підстави та порядок для нарахування 3% річних та інфляційних втрат; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 25.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гощанський завод продтоварів" (постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (покупець) уклали договір поставки №1241 (а.с. 7-14).

Відповідно до умов договору сторони домовилися:

п. 1.1 - на умовах даного договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, визначений у п.1.2 цього договору (надала – товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар;
п. 1.2 - товаром за даним договором є харчові продукти, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначається в додатку №1 до даного договору "Специфікація" (надалі - товар та/або харчові продукти). Кожна окрема партія товару, строки постачання, порядок фасування та/або пакування визначається у заявках покупця та видаткових накладних на кожну окрему партію товару. Видаткові накладні формуються за заявками покупця, які узгоджуються засобами зв`язку, які зазначені в розділі 13 даного договору або інші засоби зв`язку представників сторін;
п. 2.2 - розрахунки за цим договором між постачальником і покупцем здійснюються у строк 30 банківських дні з моменту отримання товару покупцем, підписання видаткових накладних, та виставлення постачальником рахунку-фактури;
п. 2.3 – загальна вартість товару, що передається за цим договором, складає суму всіх видаткових накладних вартостей партій товару;
п. 2.5 - оплата здійснюється лише за фактично прийнятий товар, за умови оплати постачальником штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань (у випадку наявності таких), які зафіксовані в акті про порушення договірних зобов`язань;
п. 4.2 - приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару покупцю (за умови, якщо у покупця не виникає підозри, щодо якості товару), яка підписується уповноваженими представниками сторін у 2-х оригінальних примірниках: 1 примірник – покупцю, 1 примірник – постачальнику. Видаткові накладні також можуть бути підписані в порядку, передбаченому п.11.2 даного договору (в тому ж числі як альтернативний спосіб підписання) та товарно-транспортною накладною;
п. 4.4 - перехід права власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається в момент його передачі , що оформлюється видатковою накладною. Підписання даного договору покупцем підтверджує, наявність у особи, що здійснює фактичне приймання товару, всіх необхідних повноважень, пов`язаних з прийманням-передачею товару;
п. 12 – додатками до договору (невід`ємні частини цього договору): додаток №1 "Специфікація", додаток №2 "Вимоги до якості товару".

3.1.2. На виконання договору позивач у період з 04.07.2025 по 21.09.2025 передав у власність відповідача товар на загальну суму 3073344,50 грн на підставі видаткових накладних: №10425 від 04.07.2025 вартістю 488070,00 грн, №10597 від 08.07.2025 вартістю 503889,75 грн, №11585 від 23.07.2025 вартістю 481234,75 грн, №12751 від 11.08.2025 вартістю 495050,00 грн, №13648 від 25.08.2025 вартістю 598750,00 грн, №15932 від 21.09.2025 вартістю 506350,00 грн (а.с. 14 на звороті-17) та товарно-транспортних накладних №Р10425 від 04.07.2025, №Р10597 від 08.07.2025, №Р11585 від 23.07.2025, №Р13648 від 25.08.2025, №Р12751 від 11.08.2025 грн. (а.с. 26 на звороті-30)
3.1.3. На підтвердження факту поставки товару позивач склав та зареєстрував податкові накладні №288 від 04.07.2025, №458 від 08.07.2025, №1382 від 23.07.2025, №643 від 11.08.2025, №1538 від 25.08.2025, №1548 від 21.09.2025. (а.с. 17 на звороті-26).

3.1.4. 15.09.2025 відповідач сплатив позивачу 503889,75 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.09.2025 №7276. (с. 31 на звороті)

3.1.5. 02.12.2025 позивач надіслав відповідачу претензію №1 від 01.12.2025 з вимогою сплатити 2569454,75 грн боргу протягом 7 календарних днів з моменту отримання претензії. Позивач просив підписати акт звірки взаємних розрахунків та оплатити рахунки №685 від 04.07.2025, №693 від 08.07.2025, №766 від 23.07.2025, №839 від 11.08.2025, №911 від 25.08.2025 та №1090 від 21.09.2025. (а.с. 32-35)

3.1.6. За розрахунком позивача заборгованість відповідача становить 2569454,75 грн за поставлений товар (3073344,50 - 503889,75). (а.с. 1 на звороті)

3.1.7. За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат становить 10277,82 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.11.2025 до 30.11.2025, розмір 3% річних становить 9926,00 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.11.2025 по 17.12.2025. (а.с. 3)

3.2. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

4.5.1. між сторонами виникло майново-господарське зобов`язання на підставі договору поставки від 25.06.2025 №1241;

4.5.2. позивач зобов`язання з поставки товару виконав повністю та поставив відповідачу товар вартістю 3073344,50 грн; 

4.5.3. відповідач виконав зобов`язання з оплати за товар частково у розмірі 503889,75 грн;

4.5.4. розмір невиконаного грошового зобов`язання становить 2569454,75 грн;

4.5.5. строк виконання зобов`язання відповідачем закінчився 31.10.2025;

4.5.6. прострочення виконання грошового зобов`язання розпочалося 01.11.2025.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

5.2. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки. 

5.3. Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

5.4. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

5.5. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.6. Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

5.7. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар.

5.8. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.9. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.10. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

5.11. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

5.12. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 

5.13. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.14. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.15. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.16. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

5.17. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.18. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1. Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору поставки.

6.2. Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару. 

6.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та отримати плату за поставлений товар з урахування 3% річних та інфляційних втрат.

6.4. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

6.5. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.6. У період з 04.07.2025 по 21.09.2025 передав у власність відповідача товар на загальну суму 3073344,50 грн на підставі видаткових накладних: №10425 від 04.07.2025 вартістю 488070,00 грн, №10597 від 08.07.2025 вартістю 503889,75 грн, №11585 від 23.07.2025 вартістю 481234,75 грн, №12751 від 11.08.2025 вартістю 495050,00 грн, №13648 від 25.08.2025 вартістю 598750,00 грн, №15932 від 21.09.2025 вартістю 506350,00 грн.

6.7. Перехід права власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається в момент його передачі , що оформлюється видатковою накладною. Підписання даного договору покупцем підтверджує, наявність у особи, що здійснює фактичне приймання товару, всіх необхідних повноважень, пов`язаних з прийманням-передачею товару (пункт 4.4 договору).

6.8. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

6.9. Відповідно до пункту пункт 2.2 договору розрахунки за цим договором між постачальником і покупцем здійснюються у строк 30 банківських дні з моменту отримання товару покупцем, підписання видаткових накладних, та виставлення постачальником рахунку-фактури.

6.10. Відповідач виконав зобов`язання з оплати за товар частково у розмірі 503889,75 грн.

6.11. Твердження відповідача, що позивач не надав документів на підтвердження права підпису видаткових накладних іншою особою відмінною від директора відповідача Іванченка Олексія Леонідовича, та, що додані до позову на підтвердження факту відвантаження та реалізації товару видаткові накладні не підписані уповноваженою на те особою і не підтверджують факту поставки товару, суд відхиляє з огляду на таке.

6.12. Суд встановив, що видаткові накладні та товарно-транспортних накладні підписані представником відповідача та скріплені печаткою відповідача.

6.13. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 20.12.2018 у справі 910/19702/17 дійшов висновку, що відсутність реквізитів довіреності (на підставі якої діяли уповноважені особи відповідача при прийнятті товару) в накладній також не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, їх відсутність за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

6.14. Позивач додав до матеріалів справи податкові накладні, зареєстровані у встановленому порядку, які підтверджують факт того, що господарська операція відбулася, та спростовують заперечення відповідача про те, що товар він не отримував.

6.15. Відповідач сплатив позивачу 503889,75 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.09.2025 №7276. Вказана сума оплати вказана у підписаній сторонами видатковій накладній №10597 від 08.07.2025.

6.16. Отже, суд дійшов висновку, що позивач здійснював поставку товару відповідачу, а останній приймав їх та здійснював оплату.

6.17. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.18. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідачем зі сплати за поставлений товар позивачу становить 2569454,75 грн.

6.19. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. 

6.20. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

6.21. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.22. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.23. Невиконання відповідачем свого обов`язку зі сплати за поставлений товар порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні та отримання плати за поставлений товар.

6.24. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є присудження до примусового виконання обов`язку в натурі. 

6.25. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 2569454,75 грн боргу за поставлений товар суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

6.26. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

6.27. Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 

6.28. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

6.29. За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2025 до 30.11.2025 становить 10277,82 грн (2569454,75(сума боргу) x 1.00400000 - 2569454,75) ( (а.с. 3)

6.30. За розрахунком позивача розмір 3% річних за період з 01.11.2025 до 17.12.2025 за 47 днів становить 9926 грн (2569454,75 (сума боргу) x 3 % x 47 днів прострочення : 365 : 100) (а.с. 3)

6.31. Перевіривши розрахунки позивача інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про їх відповідність періоду нарахування та сумі боргу, а методика нарахування відповідає висновку щодо застосування статті 625 ЦК України, наведеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

6.32. Прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати за поставлений товар порушує право позивача на належне виконання зобов`язання іншою стороною та надає право вимагати стягнення суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

6.33. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 10277,82 грн інфляційних втрат за період з 01.11.2025 до 30.11.2025 та 9926 грн 3% річних за період з 01.11.2025 до 17.12.2025 суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині. 

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. За подання позовної заяви позивач сплатив 38844,88 грн судового збору на підставі платіжної інструкції від 18.12.2025 №364. (а.с. 4)

7.3. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

7.4. Оскільки позов суд задовольнив повністю судовий збір, сплачений позивачем за подання, позову суд покладає на відповідача у розмірі 38844,88 грн.

Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гощанський завод продтоварів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" (ідентифікаційний код 44785285, адреса місцезнаходження: 18034, м. Черкаси, вул. Олексія Панченка, 15, кв. 512) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гощанський завод продтоварів" (ідентифікаційний код 00379413, адреса місцезнаходження: 35400, Рівненська область, Рівненський район, смт. Гоща, вул. Рівненська, буд. 19) 2569454,75 грн (два мільйони п`ятсот шістдесят дев`ять чотириста п`ятдесят чотири гривні 75 копійок) боргу, 9926,00 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять шість гривень 00 копійок) 3% річних, 10277,82 грн (десять тисяч двісті сімдесят сім гривень 82 копійок) інфляційних втрат, 38844,88 грн (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок чотири гривень 88 копійок) витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 23.03.2026.

Суддя А.І. Гладун