Справа № 683/4050/25
2/683/492/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої – судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/4050/25, 2/683/492/2026 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, 

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_4 – голова двору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому – по 1/4 частині. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_1 , оскільки дружина померлого ОСОБА_4 – ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 відмовилися від спадщини.
При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок. 
Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні права на спадкове майно, тому позивачі звернулися за захистом своїх прав до суду і просять, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння (1/4 частину якого він набув як член майна колгоспного двору та 1/4 частину – в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ), а за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – по 1/4 частині спірного будинковолодіння за кожним, яку вони набули як члени майна колгоспного двору. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, повноваження на представництво своїх інтересів у даній справі надали адвокату Якимчук Н.П. 
У судове засідання представник позивачів – адвокат Якимчук Н.П., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачів, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. 
Відповідач – Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи – колгоспний двір. 
Згідно виписок з погосподарської книги №3 Пеньківської сільської ради с. Драчі за 1991-1995 роки №28/175 від 07 листопада 2025 року та №28/19 від 17 лютого 2026 року домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (номер об`єкта по господарського обліку 469), відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_4 – голова двору, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – члени двору. 
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. 
Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; 
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;
- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. 
Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи – колгоспний двір й станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому спірний будинок був спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку - по 1/4 частині (1 : 4 = 1/4). 
Отже, частка ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спірному будинковолодінні становила по 1/4 частині. 
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 
За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 18 червня 2024 року старостою Пеньківського старостинського округу Коцюком В.В., згідно якого земельну ділянку площею 2,554 га, кадастровий номер 6824286700:07:042:0111, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пеньківського старостинського округу Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, заповів своєму синові ОСОБА_1 .
Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №1270 від 29 квітня 2025 року ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою разом із ним були зареєстровані та проживали також дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та інші особи, які не відносяться до кола спадкоємців першої черги. 
29 травня 2025 року за заявою ОСОБА_1 , який є сином спадкодавця, про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №313/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Того ж дня дружина померлого ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_3 подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 
21 жовтня 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотною Т.В. на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,554 га, кадастровий номер 6824286700:07:042:0111. 
Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшла також 1/4 частина будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку він набув як член майна колгоспного двору.
За життя ОСОБА_4 , як голова майна колгоспного двору, правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1 не отримував і право власності не реєстрував, що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №2021 від 28 червня 2024 року, а
також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №448611937 від 21 жовтня 2025 року.
Вказана частина нерухомого майна заповітом ОСОБА_4 від 18 червня 2024 року не охоплена, а тому в силу ст.1223 ЦК України право на спадкування цього майна за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У встановленому законом порядку спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв лише його син ОСОБА_1 , який є його спадкоємцем як за заповітом, так і за законом, оскільки дружина померлого ОСОБА_2 та інший його син ОСОБА_3 від спадщини відмовились. 
Отже, ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 набув право на належну спадкодавцю 1/4 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . 
22 жовтня 2025 року завідувач Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_4 за життя набув право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку, як член майна колгоспного двору, тому це майно, яке не було охоплене заповітом спадкодавця, перейшло в порядку спадкування до його єдиного спадкоємця першої черги за законом – сина ОСОБА_1 .
Таким чином, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 належить 1/4 частина вказаного будинковолодіння, як члену майна колгоспного двору.
З урахування викладеного, частка ОСОБА_1 у спірному житловому будинку становить 1/2 частину, з яких 1/4 частина належить йому як члену майна колгоспного двору та 1/4 частина, яку він набув у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 . 
Таким чином, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
Крім того, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як члени майна колгоспного двору, також набули право власності на 1/4 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами кожен, а тому за кожним із них слід визнати право власності на 1/4 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. 
Таким чином, позов є обґрунтованим і в межах заявлених позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, 31100, код ЄДРПОУ 36027760. 

Текст рішення складено 23 березня 2026 року. 

Суддя: