ПОСТАНОВА 
Іменем України

06 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 941/1097/25
провадження № 22-ц/4809/780/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Чельник О.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області (суддя Шаєнко Ю.В.) від 19.01.2026,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог
29.07.2025 ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2013 у справі 404/292/13-ц шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу у них є спільна неповнолітня дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.09. Донька проживає та перебуває на утриманні позивачки.
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2013 у справі 404/292/13-ц також було стягнуто на користь позивачки на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн щомісячно, починаючи з 21.02.2013 і до повноліття дитини.
Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не приймає та іншої допомоги, окрім сплати аліментів, не надає. Позивачка зазначає, що наразі визначений розмір аліментів є критично недостатнім для утримання доньки, оскільки через вік дитини вона потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо. Окрім того, визначений судом розмір 400,00 грн є значно меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів: не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що наразі становить 1 598,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати аліменти з відповідача в розмірі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.
2. Короткий зміст судового рішення
19.01.2026 Петрівський районний суд Кіровоградської області постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини до звільнення відповідача з військової служби Збройних Сил України. 
Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України закріплено обов`язок суду зупинити провадження, якщо сторона перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Оскільки відповідач 02.01.2026 надіслав на адресу суду клопотання про зупинення провадження у справі та підтвердження проходження ним військової служби, що підтверджено довідкою № 2564/311/164/т від 24.12.2025, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження до звільнення відповідача з військової служби.
3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 про зупинення провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначила, що суд першої інстанції при прийнятті ухвали дійшов помилкових висновків щодо обставин справи, внаслідок чого неправильно застосував положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України
Апелянтка зазначає, що проходження військової служби відповідачем не перешкоджає розгляду справи та суперечить інтересам дитини, оскільки наразі остання навчається в іншому місті в КЗО «Криворізський ліцей «КОЛІЯ» ДОР», а отже потребує фінансової підтримки як з боку матері, так і батька.
Окрім того, вона звернула увагу суду на те, що в довідці, долученій відповідачем на підтвердження проходження військової служби, відсутня інформація про те, що він безпосередньо виконував бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій та не мав об`єктивної можливості висловити свою позицію щодо позовних вимог шляхом участі у судових засіданнях особисто або в режимі відеоконференції.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що зупинення провадження у справі порушило баланс інтересів дитини і батьків та суперечить інтересам їх неповнолітньої доньки, а отже просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.
4. Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , від імені якого діє представник – адвокат Вацюк Микола Володимирович, надісланий на адресу суду 16.03.2026. У ньому відповідач повністю погодився з ухвалою суду першої інстанції, зазначивши, що суд всебічно і повно з`ясував обставини справи та постановив ухвалу з додержання норм матеріального та процесуального права, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Окрім того, відповідач зазначив, що зупинення провадження ніяким чином не порушує права та інтереси позивачки і дитини, оскільки він належним чином сплачує аліменти та станом на березень 2026 року заборгованості по сплаті немає (а. с. 89).
5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
6. Встановлені судом першої інстанції обставини:
ОСОБА_1 звернулася з позовом про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила стягнути аліменти з ОСОБА_2 в розмірі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2013 у справі 404/292/13-ц шлюб між нею та відповідачем було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн щомісячно, починаючи з 21.02.2013 і до повноліття дитини (а. с. 12).
Від шлюбу у сторін у справі є спільна неповнолітня донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.09 (а. с. 11).
02.01.2026 представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із проходженням відповідачем військової служби у лавах Збройних Сил України.
Згідно з довідкою № 2564/311/164/т від 24.12.2025, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 17.07.2025 (а. с. 51). Відповідний запис було внесено до п .17 військового квитка відповідача серії НОМЕР_3 .
7. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
8. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
8.1. Норми права та їх джерела, практика їх застосування
Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, – до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України). 
8.2. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
Перелік підстав при наявності яких суд зупиняє провадження у справі закріплюються у статтях 251 та 252 ЦПК України. Однак, якщо ст. 252 ЦПК України передбачає право суду на зупинення провадження за заявою сторони або з власної ініціативи, то у ст. 251 ЦК України законодавець закріпив вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити справу.
У цій справі апелянтка не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що не доведено підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі, а також внаслідок зупинення провадження у справі був порушений баланс інтересів дитини і матері, з одного боку, та батька дитини, з іншого боку, на користь останнього, що суперечить найкращим інтересам цієї дитини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (ч. 1, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Зупинення провадження у справі – припинення процесуальних дій у справі, яке здійснюється при наявності обставин, визначених ЦПК України.
Зупинення провадження у справі не повинно розглядатися як затягування строків розгляду справи і має застосовуватися виключно при наявності обставин, визначених законодавцем, до яких, зокрема, належить така обставина як проходження стороною військової служби у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент подачі клопотання про зупинення провадження у справі строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05:30 05.11.2025 строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 793/2025 від 20.10.2025, затвердженого Законом України № 4643-IX від 21.10.2025.
Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Профільне законодавство, зокрема Закон № 3543-XII та Закон № 1932-ХІІ, хоч і не використовує термін «переведення на воєнний стан», натомість оперує поняттям «переведення на організацію і штати воєнного часу». Така трансформація військових формувань є одним із ключових заходів, що вживаються у випадку введення в державі воєнного стану та загальної мобілізації. З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них (п.78-79 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 у справі № 754/947/22).
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм. Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі (п. 81-82 Постанови).
Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові відступила від попередніх висновків Верховного Суду і сформувала єдиний правовий висновок щодо застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а саме: обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності. Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (п.102-103 Постанови).
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові сформувала основні правила, на які треба орієнтуватися судам при вирішенні питання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зокрема:
1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні(п.117 Постанови).
З огляду на докази у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, норму п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду щодо її застосування, колегія суддів апеляційного суду погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції. 
02.01.2026 представник відповідача – адвокат Вацюк Микола Володимирович подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , як особи, призваної до Збройних Сил України за мобілізацією у період воєнного стану. На підтвердження цього до суду надана довідка № 2564/311/164/т від 24.12.2025, видана командиром військової частини НОМЕР_2 , що солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 17.07.2025 (а. с. 51). Відповідний запис було внесено до п.17 військового квитка відповідача серії НОМЕР_3 (а. с. 48-50).
Позивачка в апеляційній скарзі звертала увагу на те, що довідка про проходження військової служби, надана відповідачем, не містить інформації про те, що ОСОБА_2 виконував бойові завдання безпосередньо в зоні бойових дій, а тому не міг брати участі в засіданнях.
Однак, як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у раніше згаданій постанові, з моменту введення в Україні воєнного стану усі військові формування вважаються такими, що «переведені на воєнний стан», отже військовослужбовець в будь-який момент може бути відряджений до військової частини, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. Виходячи з цього, суд не може взяти до уваги твердження позивачки про те, що у довідці відсутня інформація стосовно залучення відповідача до виконання бойових завдань в зоні бойових дій, оскільки цього не вимагають приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 
Факт перебування ОСОБА_2  у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами – відомостями військового квиту, довідкою перебування відповідача на військовій служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Як вже згадувалося раніше, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що для правильного застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, задля дотримання інтересів військовослужбовця, необхідно враховувати його волю стосовно зупинення провадження. 
Як вбачається з матеріалів справи, воля ОСОБА_2 виражена в клопотанні про зупинення провадження, в якому він зазначає, що частково не погоджується з позовом та має бажання особисто доводити свою позицію у суді (а. с. 41 – 44). 
Таким чином, враховуючи волю відповідача та імперативну вимогу Кодексу щодо зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням останнього на військовій службі у лавах Збройних Сил України, суд першої інстанції правильного застосував у цій справі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 
9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 374 та ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є помилковими. 
Натомість місцевий суд повно і правильно встановив обставини справи, в межах вирішення питання про зупинення провадження у справі у зв`язку із проходженням відповідачем військової служби у лавах Збройних Сил України, правильно застосував відповідні норми матеріального та процесуального права. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Текст цієї постанови складено 06.04.2026.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник