Справа № 420/39355/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства “Виробничо-комерційна фірма “АЛЬФА-ГРАНТ” (вул. Французький бульвар, буд. 22, корпус 3, приміщ. 8Н, м. Одеса, 65062, ЄДРПОУ 36344509) до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства “Виробничо-комерційна фірма “АЛЬФА-ГРАНТ” до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA500580/2025/000172/2 від 07.11.2025 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500580/2025/000336 від 07.11.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення товарів, які ввозились на митну територію України, позивачем було подано до відповідача митну декларацію № 25UA500580008799U1 від 07.11.2025 року, а також документи, що відповідають переліку, визначеному у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Проте, відповідачем винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500580/2025/000172/2 від 07.11.2025 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500580/2025/000336 від 07.11.2025 року, які, на думку позивача є необґрунтованими та протиправними, винесеними з порушенням норм чинного законодавства.
Щодо обґрунтування прийнятого рішення, позивач зазначає, що він оплатив поставлений товар за інвойсами в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 331 від 18.06.2025 та № 363 від 05.09.2025. Позивачем під час розмитнення були надані до митного органу інвойси, платіжна інструкція про оплату товару, контракт та оборотно-сальдова відомість, яка була надана позивачем додатково на вимогу відповідача. Також позивач зазначає, що законодавство не ставить в залежність факт оплати товару на митну вартість товару. Умови оплати та їх виконання стосуються лише господарських взаємовідносин між сторонами контракту.
Щодо підтвердження витрат на транспортування позивач зазначив, що згідно умов поставки, витрати по навантаженню товару на борт судна включаються до ціни товару і входять у обов`язки продавця товару, а міжнародне морське перевезення було виконано експедитором відповідно до договору транспортного експедирування № 25.06.2025/1526ОД від 26.06.2025, про що митному органу було надано підтверджуючі документи.
Щодо вимоги відповідача надати йому додаткові документи - більшість документів, які було запропоновано надати позивачу митним органом, вже були надані разом з поданою митною декларацію, що свідчить про формальний підхід відповідача до виконання митних формальностей, бажання створити штучні перепони позивачу в його господарській діяльності. Також відповідачем не зазначено які саме виявлені розбіжності призвели до неможливості перевірити правильність визначення митної вартості товарів.
Щодо застосування другорядного методу при визначенні митної вартості - в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
16.12.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 25UA500580008799U1 від 07.11.2025 року відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ПП «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ».
Оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
Декларантом надіслано лист від 07.11.2025, в якому він повідомив, що подав всі необхідні документи для митного оформлення і додаткові надавати не буде та не спростував розбіжності щодо визначеної митної вартості.
Як зазначив митний орган, вказані вище розбіжності усунені не були.
На думку митниці, у відношенні товарів можливо застосувати резервний метод.
На переконання відповідача, у рішенні про коригування митної вартості № UA500580/2025/000172/2 від 07.11.2025 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.
16.12.2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 18.12.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справи за позовом Приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬФА-ГРАНТ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
В ході здійснення господарської діяльності Позивача між ПП «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» (Покупець) та «ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED» (Продавець) 10.03.2025 року було укладено зовнішньоекономічний договір № 10/03-1, відповідно до предмету якого Продавець погодився продати, а Покупець погодився купити товар: Сітка скловолокна, виготовлена на заводі ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED y Китаї. Кожне відвантаження буде регламентуватися по проформі-інвойсу на кожну партію товару.
Відповідно до п.3 даного контракту тип товару, деталі упаковки, ціна тощо будуть визначені за попереднім рахунком. Контрактна валюта - долар США (код валюти 840). В вартість входить: вартість тари, упаковки та маркування.
Відповідно до п.4 Контракту за цим договором товари постачаються окремими партіями з проформи-інвойсу (відповідно до ІНКОТЕРМС-2010, умови Доставки FOB). Порт відвантаження - порт Китаю.
Відповідно до п.7 Контракту порядок оплати визначається в інвойсі. Оплата проводиться банківським переказом на рахунок Продавця після отримання Покупцем проформи-рахунку продавця. Платіжне доручення буде надіслано Покупцем Продавцю. Кожна сторона оплачує банківську комісію, що виникла у своїй країні.
На виконання умов Контракту позивач придбав у продавця товар вартістю 21880,32 дол. США.
З метою митного оформлення імпортованого товару 07.11.2025 року декларантом позивача до Одеської митниці подано митну декларацію № 225UA500580008799U1 на: 
Прозорі тканини завширшки більше як 30 см зі скловолокна, переплетення типу Лено (механічно зв`язаний текстиль), в рулонах шириною 1м: - FIBERGLASS MESH (WALLMASTER PREMIUM)/ Сітка армуюча зі скловолокна фасадна, жовта WALL MASTER PREMIUM 165 (4x4)/- розміром 1х50м, розмір комірки 4х4мм, 165г/кв.м +/-3% - 2688 рулонів; 
Не є товаром військового призначення та подвійного використання. 
Торгова марка - нема даних; Виробник: ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED; Країна виробництва - Китай. Див. «електронний інвойс». 2. Місць 1344 5L мішок. 3.1/СААU6228384/221/1». Митна вартість товару визначена за основним методом у розмірі 21880,32 доларів США (графа 42 митної декларації).
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.
Для підтвердження обгрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: 
- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 10/03-1 від 10.03.2025;
- рахунок-фактура (Commeral invoice) № 2025AVC09 від 17.07.2025; 
- платіжну інструкцію про оплату товару № 331 від 18.06.2025; 
- платіжну інструкцію про оплату товару № 363 від 05.09.2025; 
- договір транспортного експедирування № 25.06.2025/1526 ОД від 26.06.2025; 
- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг № TG041125029 від 04.11.2025; 
- довідку про транспортні витрати № 20442/1 від 04.11.2025; довідку про транспортні витрати № 20442/2 від 04.11.2025 та інші документи, що зазначені митним органом у деклараціях, спірному рішенні та картці відмови.
За результатом аналізу наданих декларантом документів митного оформлення митним органом встановлено наступні розбіжності та невідповідності:
Оцінювана партія товару декларується на підставі угоди з виробником ISOPLUS INTERNATIONAL LTD (Китай), відправник ISOPLUS INTERNATIONAL LTD (Китай), торговельна марка нема даних. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України. 
Згідно п.2.1.4. та 2.2.1. договору транспортного експедирування № 25.06. 2025/1526 ОД виконавець отримує від замовника заявку на послуги. Згідно п.3.1. цього договору проводиться оплата наданих послуг протягом 14 календарних днів (або у порядку згідно погодженої заявки) з моменту отримання рахунку замовником. Наразі, в пакеті поданих документів відсутні заявка і рахунок на перевезення та документи, що підтверджують оплату перевезення. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. 
Згідно загальносвітової практики укладення міжнародних комерційних угод прайс - лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо: умов продажу, умов поставки, оплати, системи знижок, термінів дії такого документу. Проте, наданий декларантом прайс - лист від 17.07.2025 б/н містить адресну інформацію щодо конкретного покупця, що суперечить суті прайс - листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості покупців. 
В копії митної декларації країни відправлення зазначений відправник і продавець Beijing Aisopus Technology Co. Itd., що не відповідає відправнику і продавцю, зазначеному в поданих документах - ISOPLUS INTERNATIONAL LTD. 
В наданому коносаменті наявні відомості щодо місця видачі SHENZHEN(Китай), але при цьому зазначено маршрут прямування товару XINGANG (Китай) - ODESSA (Україна), і інформація щодо витрат на перевезення товару з міста SHENZHEN (Китай) до порту XINGANG (Китай) - відсутня у товаросупровідних документах. 
Також, в наряді від 05.11.2025 № 20562 на контейнер CAAU6228384 зазначено, що вантаж прибув в Україну на морському судні LILA CANADA, а в поданому до митного оформлення коносаменті зазначено інше судно -NAVIOS VERAN/OXW9CSIMA. Зазначене свідчить про перевантаження товару за межами України і наявність додаткових витрат на перевезення, пов`язаних з портовими витратами, зберіганням та завантаженням на інше судно в іноземному порту, інформація і документи щодо яких відсутні у пакеті документів. 
Відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, додаються такі складові митної вартості, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Наразі, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу, за наявності такі витрати теж додаються до ціни товару (п.7 ч.10 ст.58 МКУ). Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності поданих документів та заявлених декларантом складових митної вартості. 
Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 МКУ декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 4) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 07.11.2025 декларант додатково надіслав: обігово сальдову відомість по рахунку 632 за 2025 рік по контрагенту ISOPLUS INTERNATIONAL LTD; банківські платіжні документи що стосуються товару; рахунок на оплату транспортно експедиторських послуг від 04.11.2025 NTG041125030, в якому зазначено термін оплати 3 банківських дні, а банківські документи, що підтверджують оплату перевезення, не надано. 
07.11.2025 у своєму електронному повідомленні декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів. 
Відповідно до ч.4 ст.57 МКУ було проведено консультацію між декларантомі митним органом з метою визначення основи митної вартості. Згідно ч.6 ст.54 МКУ та ч.2 ст.58 МКУ заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано за ціною угоди внаслідок: виявлених розбіжностей; не надання відповідно п.2 ч.2 ст.52 митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 59 МКУ - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами: 60 МКУ - у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товару з невідомою торговельною маркою, що унеможливлює його порівняння з раніше заявленими торговими марками та репутацією цих товарів на ринку; 62,63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган пропонує визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, згідно з положеннями ст.64 МКУ, грунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено. 
Оскільки декларант надіслав електронне повідомлення в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями ч.1 ст.55 МКУ, - митним органом здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 1.1414дол. США/кг до 2.06дол. США/кг (МД 25UA500 58000274709 від 13.04.2025 за ціною угоди партія товару 24480кг - 2.06 дол. США/кг товар «Сітка скловолоконна, розмір 100 см х 50 м в рулонах. Торговельна марка: JORLEX. Виробник: Rengiu Tainuo Fiberglass Product Co., Ltd. Країна виробництва: СN»; МД 25UA100320 03589708 від 22.09.2025 за ціною угоди з виробником партія товару 22530кг 2.3395дол. США/кг товар «Сітка зі скловолокна в рулонах різних розмірів. Торговельна марка: МТ EXPORT. Виробник: НЕВEI LANGMAI IMPORT & EXPORT Co., Ltd. Країна виробництва: CN»), - зурахуванням опису товару та розміру партії.
З огляду на вищевикладене, 07.11.2025 року Одеська митниця Держмитслужби прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500580/2025/000172/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом.
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 07.11.2025 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500580/2025/000336.
Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).
Згідно ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.
До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Згідно з п.23, п.24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності.
Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.
Згідно п.2.1.4. та 2.2.1. договору транспортного експедирування № 25.06.2025/1526 ОД виконавець отримує від замовника заявку на послуги, а згідно п.3.1. цього договору проводиться оплата наданих послуг протягом 14 календарних днів (або у порядку згідно погодженої заявки) з моменту отримання рахунку замовником. В пакеті поданих документів відсутні заявка і рахунок на перевезення та документи, що підтверджують оплату перевезення. Вказані аргументи відповідача не відповідають дійсності. Так, документами, що підтверджують вартість транспортних послуг і які були подані митного органу, є: 
- договір транспортного експедирування № 25.06.2025/1526 ОД від 26.06.2025; 
- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг № TG041125029 від 04.11.2025; 
- довідка про транспортні витрати № 20442/1 від 04.11.2025; 
- довідка про транспортні витрати № 20442/2 від 04.11.2025; 
Також, позивачем було сплачено транспортні послуги, що підтверджується платіжними інструкціями № 1154 від 20.11.2025 та № 1167 від 21.11.2025. Отже, позивач належним чином підтвердив розмір понесених витрат у зв`язку із транспортуванням імпортованого товару. 
Згідно загальносвітової практики укладення міжнародних комерційних угод прайс лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо: умов продажу, умов поставки, оплати, системи знижок, термінів дії такого документу. Проте, наданий декларантом прайс-лист від 17.07.2025 б/н містить адресну інформацію щодо конкретного покупця, що суперечить суті прайс - листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості покупців. 
Контрактом встановлений перелік документів, що має бути наданий покупцю, яким не передбачено надання каталогів, специфікацій, прайс-листів виробника товару. 
Прайс-лист - це довідник цін на товари та види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, законодавчо визначено, що: прайс-лист є документом в довільній формі, адже чинне законодавство не регламентує вимог до змісту та форми прайс-листів, які можуть оформлятися у довільній формі; відсутність чи наяність у прайс-листі певних відомостей чи їх відмінність від узгоджених умов поставки та його ціни лише сама по собі не може підтверджувати заниження митної вартості товарів (Постанова Верховного Суду у справі № 420/2792/19 від 08 грудня 2022 року). 
В силу визначення своєї суті (згідно ГОСТ 7.60-90) прайс-лист - це нормативно-виробниче практичне і (або) довідкове видання, що містить систематизований перелік матеріалів, виробів, обладнання, виробничих операцій, послуг із зазначенням цін, а іноді коротких характеристик) відноситься до різних видів предмету Контракту. У даному випадку відбулось постачання одного виду товару, що за своєю суттю не передбачає існування такого документа як прайс-лист.
Крім того, прайс-лист жодним чином не впливає на ціну товару, якщо остання зазначається в спеціальних для цього документах. Прайс-лист за своїм призначенням є способом розповсюдження продавцем інформації про товар та не впливає на числові показники митної вартості товару. 
В копії митної декларації країни відправлення зазначений відправник і продавець Beijing Aisopus Technology, що не відповідає відправнику і продавцю, зазначеному в поданих документах - ISOPLUS INTERNATIONAL LTD. Виробником товару є ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED, про що зазначено в рахунках на оплату, пакувальному листі, коносаменті, сертифікаті походження та інших документах, наданих до митного оформлення. Відповідач не роз`яснив, які саме відомості про виробника не підтверджуються. Під час розмитнення товару у митного органу не було жодних запитань стосовно виробника чи товаросупровідних документів. Виробник товару ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED може випускати у вільний обіг товари не під своєю торговою маркою, котрі можуть бути промарковані іншими назвами та брендами. Вказана розбіжність жодним чином не впливає на можливість визначення відповідачем митної вартості оцінюваного товару, та не може бути покладено в обґрунтування рішення про коригування митної вартості.
В наданому коносаменті наявні відомості щодо місця видачі SHENZHEN(Китай), але при цьому зазначено маршрут прямування товару XINGANG (Китай) - ODESSA (Україна), і інформація щодо витрат на перевезення товару з міста SHENZHEN (Китай) до порту XINGANG (Китай) - відсутня у товаросупровідних документах.
Згідно п.4 Контракту товари поставляються окремими партіями згідно інвойсів (згідно Інкотермс-2010, умови поставки FOB). 
Згідно Інкотермс, термін FOB - продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Отже, на умовах FOB поставка вважається здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Продавець виконав свої зобов`язання за умовами FOB, забезпечивши доставку товару до борту судна в порту XINGANG, і таким чином передав відповідальність за транспортування покупцю. 
Вимоги щодо поставки FOB передбачають зазначення порту відвантаження, оскільки передача ризиків і витрат, відбувається саме в цьому порту. Пункти призначення мають бути зазначені лише в разі застосування умов поставки, які включають транспортування до зазначеного місця призначення. 
Тобто, в умовах FOВ має бути зазначено саме конкретний порт відвантаження — географічний пункт, звідки товар відправляється, а не пункт призначення. 
Умови поставки підтверджені контрактом № 10/03-1 від 10.03.2025, рахунком-фактурою (Commeral invoice) № 2025AVC09 від 17.07.2025. 
Таким чином, витрати по навантаженню товару на борт судна включаються до ціни товару і входять у обов`язки продавця товару. 
Також, в наряді від 05.11.2025 № 20562 на контейнер CAAU6228384 зазначено, що вантаж прибув в Україну на морському судні LILA CANADA, а в поданому до митного оформлення коносаменті зазначено інше судно -NAVIOS VERAN/OXW9CSIMA. Зазначене свідчить про перевантаження товару за межами України і наявність додаткових витрат перевезення, пов`язаних з портовими витратами, зберіганням та завантаженням на інше судно в іноземному порту, - інформація і документи щодо яких відсутні у пакеті документів. 
Коносамент видано експедитором, і декларант не несе відповідальності за правильність його оформлення. 
Відповідно до статті 318 МК України митний контроль має передбачати мінімум формальностей, необхідних для забезпечення дотримання законодавства. Митна вартість базується на комерційних документах і не залежить від інших відомостей. 
Відповідно до договору транспортного експедирування № 25.06.2025/1526 ОД від 25.06.2025, експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, транспортних засобів та інших вантажів клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
Експедитор та декларант визначили вартість послуг міжнародного морського перевезення в розмірі 406 535,50 грн та зафіксували її в рахунку на оплату № TG041125029 від 04.11.2025 р. i довідках про транспортні витрати № 20442/1 від 04.11.2025 року та № 20442/2 від 04.11.2025 року. 
Позивачем було сплачено транспортні послуги, що підтверджується платіжними інструкціями № 1154 від 20.11.2025 та № 1167 від 21.11.2025. 
Експедитор організував надання транспортно-експедиторських послуг доставивши вантаж з порту відправлення до порту призначення, зазначивши в коносаменті назву судна, що не має відношення до спірного розмитнення. 
Отже, декларантом надані всі необхідні документи на підтвердження транспортних витрат. 
Щодо вимоги відповідача надати йому додаткові документи, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. 
Частинами 3 та 4 статті 53 МК України передбачено перелік додаткових документів, які додаються додатково за вимогою митного органу в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари або митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. 
Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. 
Вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третійчетвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів. 
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Листом вих. № б/н від 07.11.2025 позивач додатково надав платіжні інструкції, оборотносальдову відомість по рахунку 632 за 2025 рік, рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг, а також дав роз`яснення щодо кожного пункту розбіжностей, виявлених відповідачем.
У відповідача були всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) згідно статей 53, 58 МК України. 
Вимагання відповідачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, які не передбачені МК України, суперечить частині 5 статті 53 МК України, відповідно до якої забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Тобто більшість документів, які було запропоновано надати позивачу митним органом, вже були надані разом з поданою митною декларацію, що свідчить про формальний підхід відповідача до виконання митних формальностей, бажання створити штучні перепони позивачу в його господарській діяльності. 
Відповідачем не зазначено які саме виявлені розбіжності призвели до неможливості перевірити правильність визначення митної вартості товарів.
Встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими і чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. 
Наявність у митного органу обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.06.2022 у справі № 809/257/17. 
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обгрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. 
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 826/16046/16. 
Так, відповідач здійснив коригування митної вартості до рівня митної вартості аналогічних товарів, утім, розрахунок митної вартості у вказаних випадках та у межах спірних правовідносин не може бути тотожним.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, фізичні характеристики, технічні параметри, наданих продавцем знижок, що можуть застосовуватись залежно від обсягів поставки тощо та зазначити докладну інформацію джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Порівняння товарів без зазначення всіх вище перерахованих властивостей є некоректним. 
Така правова позиція підтверджується Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 по справі № 826/6346/16; від 31.01.2018 по справі № 813/7272/13-a; від 02.03.2018 по справі № 804/2997/17, від 26.02.2019 по справі № 808/454/18. 
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів NUA500580/2025/000172/2 від 07.11.2025 року, відповідач взяв за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару митні декларації - № 25UA50058000274709 від 13.04.2025. Партія товару 24480кг- 2,06 дол. США/кг. «Сітка скловолоконна, розмір 100 см х 50м в рулонах» Торгівельна марка: JORLEX. Виробник: Renqiu Tainuo Fiberglass Product Co., Ltd. Країна виробництва: CN; № 25UA10032003589708 від 22.09.2025. Партія товару 22530кг- 2,3395 дол. США/кг. «Сітка зі скловолокна в рулонах різних розмірів» Торгівельна марка: МТ ЕХРОRT. Виробник: HEBEI LANGMAI IMPORT & EXPORT Co., Ltd. Країна виробництва: CN. 
Відповідно до вищенаведеного відповідач взяв за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару не ідентичні та не подібні (аналогічні) товари, не надав копії порівнюваних митних декларацій та інформації щодо умов поставки, комерційних умов, технічних параметрів, застосовані методи митної вартості товарів, тощо. Про що можна зробити висновок, що відповідач здійснив некоректне порівняння товарів без всіх вищезазначених властивостей. 
Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обгрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору. 
Єдина автоматизована інформаційна система (ЄAIC) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію. 
Відповідно до висновків Верховного Суду наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору (постанови Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17). 
Окрім цього, відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. 
Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15 висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України. 
Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.01.2020 року у справі № 813/5405/15. 
При обгрунтуванні неможливості застосування другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. Спрацювання автоматизованої системи управління ризиками (АСУР) та встановлення обов`язкових форм контролю не свідчить про неналежне підтвердження наданими документами митної вартості товару та безумовною підставою для застосування іншого методу визначення вартості товару. 
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄAIC відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 справі № 820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA500580/2025/000172/2 від 07.11.2025 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500580/2025/000336 від 07.11.2025 року, у зв`язку з чим вони належать до скасування.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 6562,45 грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на здійснення перекладу документів з іноземної мови на українську, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Частинами 3-7 ст.137 КАС України передбачено, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.
У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати позивача на послуги перекладача для виконання перекладу документів, що надаються до суду для розгляду справи, є витратами, що пов`язані з розглядом справи, а тому підлягають розподілу між сторонами.
Згідно наданих позивачем документів щодо надання послуг перекладу, зокрема, акту надання послуг № 251120004 від 20.11.2025, рахунку на оплату № 25111902 від 19.11.2025 та платіжної інструкції № 1163 від 20.11.2025 вбачається, що перекладався 1 документ, а саме інвойс. Даний документ складено англійською та міг надаватися до митного органу без перекладу. Отже, цей документ перекладався для подання його до суду мовою судочинства. 
Тому суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 700 грн.
Отже, стягненню з відповідача підлягає загальна сума судових витрат 7262,45 грн. (6562,45 грн + 700 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст.2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Приватного підприємства “Виробничо-комерційна фірма “АЛЬФА-ГРАНТ” (вул. Французький бульвар, буд. 22, корпус 3, приміщ. 8Н, м. Одеса, 65062, ЄДРПОУ 36344509) до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500580/2025/000172/2 від 07.11.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500580/2025/000336 від 07.11.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) на користь приватного підприємства “Виробничо-комерційна фірма “АЛЬФА-ГРАНТ” (Французький бульвар, буд. 22, корп. 3, приміщ. 8Н, м. Одеса, 65015, код ЄДРПОУ 36344509) судові витрати у розмірі 7262,45 грн. (сім тисяч двісті шістедят дві гривні 45 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Кузьменко