Справа № 404/6775/25 
Номер провадження 2/404/2302/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне 

17 лютого 2026 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі: 
головуючої судді - Варакіної Н.Б.
участю секретаря – Кірової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ТОВ «ДіджиФінанс» (ЄДРПОУ 42649746, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112) до  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 102 950,00 гривень, яка виникла в результаті невиконання відповідачем умов кредитного договору №7659133 від 07.03.2024, укладеного між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», згідно якого відповідачу надано кредит. Також позивач просив стягнути судові витрати.
Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено судом, що 07 березня 2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7659133, відповідно до умов було укладено споживчий кредит на підставі якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 25 000,00 грн.
Позич альник зобов`язувався повертати кредит частинами щомісячно згідно з графіком.
Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
На підставі договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», у тому числі і до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед ТОВ «Діджи Фінанс» складає – 102 950,, гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 25 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 65 450,00 грн., заборгованість за пенею 12500 грн.
Судом встановлено, що відповідач умови договору не виконав, не повернув фактично отримані та використані грошові кошти і не сплатив відсотки за користування цими грошовими коштами, що передбачено як умовами договору так і ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, тому позов ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню у повному обсязі.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.
Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази: Договір про надання правничої допомоги №42649746 від 01.01.2025 року; Додаткова Угода № №7659133 до Договору про надання правничої допомоги №№42649746 від 01.01.2025 року, АКТ 7659133 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025 року.
При цьому, суд зазначає, що попри право сторін договору про надання професійної правничої допомоги визначати гонорар адвоката, суд не позбавлений права оцінити заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв їх належності, обґрунтованості та пропорційності, встановлених статтею 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України.
З урахуванням того, що справа не становить значної складності з огляду на предмет позову, одну заявлену позовну вимогу, кількість відповідачів (один), незначний обсяг доказів та обставин, які підлягали доказуванню, а тому суд, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, співмірності ціни позову, вважає, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною та підлягає зменшенню до 3 000 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ "ДіджиФінанс " підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ТОВ «ДіджиФінанс» (ЄДРПОУ 42649746, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112) до  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ42649746, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112) заборгованість за Кредитним договором № 7659133 від 07.03.2024 року в розмірі 102 950,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ42649746, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112) – 2422,40,00 грн. судового збору та 3 000 грн – витрат понесених на правничу допомогу. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення складено 17.02.2026. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Б. Варакіна