ЄУН 193/1225/25
Провадження 1-кп/193/39/26

В И Р О К
іменем України 

10 березня 2026 року       с-ще. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді       ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
прокурорів        ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , 
обвинуваченого       ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області кримінальне провадження № 12025041580000227 від 28.07.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чкалівка Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 ,  будучи військовослужбовцем запасу, номером обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя, а саме 27 липня 2025 року приблизно о 16 години 19 хвилин в с-щі Софіївка, Криворізького району, Дніпропетровської області, по вулиці Криворізькій поблизу будинку, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом автомобілем марки Nissan моделі NP300 PICKUP білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та був не пристебнутим ременем безпеки, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, відповідно до чого було винесено постанову серії ЕНА № 5330079 від 27.07.2025 року за частиною 5 статті 121 КУпАП та складено протокол серії ЕПР1 № 404296 від 27.07.2025 року за частиною 3 статті 130 КУпАП. Після винесення постанови та складання протоколу ОСОБА_5 були роз`яснені права та обов`язки.
Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року, справа ЄУН 193/47/25, провадження № 3/193/53/25, яка набрала чинності 25 березня 2025 року, за вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, які вчинені ним 09 січня 2025 року, 28 грудня 2024 року та 05.01.2025 року відповідно, та з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, останнього визнано винним та накладено остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року, справа ЄУН 193/706/25, провадження № 3/193/320/25, яка набрала чинності 10 червня 2025 року, за вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, яке вчинено ним 11 травня 2025 року, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, останнього визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Таким чином, суди, приймаючи вищевказані постанови у справах про адміністративні правопорушення, встановили суб`єкта адміністративного правопорушення, на якого наклали адміністративні стягнення, та зобов`язали його вчинити дії та утриматися від певних дій, як міру необхідної поведінки для виконання рішення суду. Тобто, в даному випадку, ОСОБА_5 є суб`єктом, який зобов`язаний виконати рішення суду з метою відбування адміністративного стягнення.
При цьому, згідно положень Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, тобто держава в особі уповноважених органів забезпечує їх виконання. Виконання рішення забезпечуватися державою в особі органів державної виконавчої служби, які уповноваженні на вчинення дій щодо стягнення штрафу, та в особі працівників поліції, які уповноважені вилучати, тимчасового утримувати посвідчення водія, що посвідчує право на керування транспортним засобом, тощо. У зв`язку із цим, працівники поліції не є суб`єктами, які зобов`язані виконати постанову суду, а лише уповноважені законом забезпечити виконання рішення суду.
Окрім цього, працівниками, на виконання вищевказаних постанов суду внесено відомості про позбавлення права керування ОСОБА_5 до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автоматизованого обліку адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. З цього слідує, що суб`єктом правопорушення є учасник дорожнього руху водій, який всупереч вимог ПДР, не маючи права керування транспортним засобом здійснює керування транспортним засобом та порушує законодавство про дорожній рух.
Одночасно, відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного кодексу, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. 
Згідно до ч. 1 ст. 382 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є особа, щодо якої постановлено рішення суду, що набрало законної сили, яка згідно приписів такого зобов`язана його виконати, в частині відбування адміністративного стягнення, умисно перешкоджає виконанню рішення суду, що набрало законної сили та посягає на суспільні відносини у сфері правосуддя.
Таким чином не зважаючи на те, що постанова Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року, яка набрала законної сили 25.03.2025 року, а також на наявність інших вищевказаних постанов суду, які також набрали законної сили, ОСОБА_5 маючи реальну можливість виконувати рішення суду в частині утримання від керування транспортними засобами, будучи належним чином повідомленим про наявність постанов суду, які набрали законної сили, 27 липня 2025 року приблизно о 16 години 19 хвилин в с-щі Софіївка, Криворізького району, Дніпропетровської області, по вулиці Криворізькій поблизу будинку, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом автомобілем марки Nissan моделі NP300 PICKUP білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та був не пристебнутим ременем безпеки, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, що свідчить про вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 382 КК України.
Систематичність порушень вказаною особою Правил дорожнього руху свідчить про ухилення від виконання судового рішення, що є однією з форм його невиконання, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України. 
Отже, ОСОБА_5 в період часу з 25.03.2025 року по 27.07.2025 року систематично вчиняв умисні дії, спрямовані на умисне невиконання постанов суду, якими його позбавлено права керування транспортними засобами.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України визнав повністю та показав, що дійсно постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області його позбавили права керування транспортними засобами, але він продовжував сідати за кермо та був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами, будучи позбавленим такого права. На теперішній час усвідомив протиправність своїх дій, за кермо не сідає, автомобіль продав, в скоєному щиро розкаюється. Також, пояснив, що має можливість сплатити штраф.
Надані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.
Таким чином, винуватість ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив нетяжкий злочин, обставини його вчинення, наявність обставини, що пом`якшує покарання та наявність обставини що обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який одружений, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання та служби, а також, враховуючи висновок ДУ «Центр пробації» Криворізького районного сектору №1 .
Тому, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.1 ст.382 КК України в мінімальних межах санкції частині статті у виді штрафу.
Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання із звільненням від відбування покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Матеріали кримінального провадження № 12025041580000227 від 28.07.2025 на 125 арк. зберігати при матеріалах судової справи № 193/1225/25.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя         ОСОБА_1