ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року	справа № 380/25117/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №1159/12/18249 від 25.09.2025 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.04.2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №1159/12/18249 від 25.09.2025 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон №2262-ХІІ). Позивач зазначає, що після набрання 05.03.2019 законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яким було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі - Постанова №103) та відповідні зміни до Порядку №45, було скасовано звуження та обмеження щодо складу грошового забезпечення, яке враховується для перерахунку пенсій. Як наслідок, з 05.03.2019 Позивач набула права на перерахунок пенсії з урахуванням 100 відсотків усіх щомісячних додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, визначених згідно з Постановою КМУ від 30.08.2017 №704. 
На реалізацію цього права, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за зверненням Позивача видав нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням усіх необхідних складових. Однак, Відповідач протиправно відмовив у її прийнятті та проведенні відповідного перерахунку основного розміру пенсії, формально мотивуючи це відсутністю нового рішення Кабінету Міністрів України про умови та порядок проведення такого перерахунку. Позивач вважає такі дії Відповідача грубим порушенням її конституційного права на належний соціальний захист та права на мирне володіння майном.
Ухвалою від 29 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. 
Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами, відповідно до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у позові в повному обсязі. Свою правову позицію Відповідач обґрунтовує тим, що органи Пенсійного фонду України, як суб`єкти владних повноважень, діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач зазначає, що алгоритм перерахунку пенсій жорстко регламентований Порядком №45, і органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати складові грошового забезпечення або здійснювати перерахунок у спосіб, не передбачений спеціальними нормативно-правовими актами (постановами) Уряду. 
Відповідач стверджує, що оскільки після 05.03.2019 (дати скасування пунктів Постанови №103) Кабінетом Міністрів України не приймалося жодних нових чи окремих рішень про зміну розмірів грошового забезпечення або про порядок проведення масового перерахунку пенсій, то індивідуальна довідка Позивача, складена станом на 05.03.2019, не може слугувати достатньою та законною підставою для вчинення дій щодо перерахунку пенсії.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги Позивача та заперечення Відповідача, а також об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на відповідному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років. Пенсійне забезпечення Позивача здійснюється відповідно до вимог Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі — Закон №2262-ХІІ).
З метою реалізації свого права на перерахунок пенсії, ІНФОРМАЦІЯ_2 сформовано та видано Позивачу довідку про розмір грошового забезпечення №1159/12/18249 від 25.09.2025, складену станом на 05.03.2019. 
Зі змісту вказаної довідки встановлено, що до неї, відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, включено не лише основні, а й щомісячні додаткові види грошового забезпечення. Зокрема, у довідці відображено: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65%, надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10%, а також премію у розмірі 95%.
Реалізуючи своє право на належне пенсійне забезпечення, Позивач звернулася до Відповідача із офіційною заявою, у якій просила здійснити перерахунок її пенсії з 01.04.2019 саме на підставі нової довідки. 
Однак, листом від 26.11.2025 Відповідач повідомив про відмову у проведенні такого перерахунку. Свою відмову Головне управління Пенсійного фонду України мотивувало тим, що після скасування в судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103, Урядом не приймалося жодних нових рішень, якими б визначалися умови та порядок проведення перерахунку пенсій, а відтак, на думку Відповідача, законодавчий механізм для вчинення запитуваних дій відсутній.
Надаючи розгорнуту та всебічну правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами та нормами права.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України імперативно закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це конституційне право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і є одним з основоположних прав людини в соціальній, правовій та демократичній державі.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях (зокрема у Рішенні від 20.03.2002 № 5-рп/2002) неодноразово наголошував, що принцип правової визначеності та доктрина “законних очікувань” передбачають, що особа, якій державою гарантовано певний рівень соціального забезпечення, має беззаперечне право розраховувати на стабільність свого соціального статусу та безумовне виконання державою взятих на себе зобов`язань. Законодавець не може вдаватися до звуження змісту та обсягу соціальних прав без співмірної компенсації.
Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Європейський суд з прав людини у справах “Суханов та Ільченко проти України” та “Кечко проти України” сформував сталу позицію, згідно з якою право на пенсію та інші соціальні виплати підпадає під поняття “майно”, і якщо національне законодавство передбачає право на їх отримання, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, посилаючись на відсутність коштів або недоліки внутрішніх бюрократичних процедур.
Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі — Закон №2262-ХІІ).
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв Постанову №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою було суттєво змінено структуру та збільшено розміри складових грошового забезпечення (у тому числі запроваджено нові розміри премій та надбавок).
Проте, у подальшому, пунктами 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі — Постанова №103) було штучно та неправомірно звужено перелік видів грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсій, шляхом повного виключення з нього додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та відповідні зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Суд вказує, що з моменту набрання чинності вказаним судовим рішенням (тобто з 05.03.2019) відновила дію попередня редакція додатку 2 до Порядку №45, і, як наслідок, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням абсолютно усіх складових грошового забезпечення, визначених Постановою №704 (включно з надбавками та преміями).
Аргументи Відповідача про відсутність після 05.03.2019 рішення Кабінету Міністрів України про алгоритм перерахунку пенсій суд оцінює критично та відхиляє. Скасування неправомірних обмежувальних норм Постанови №103 автоматично відновило дію попереднього механізму, а відсутність нового підзаконного нормативного акту не може зупиняти чи блокувати пряму дію норм Закону №2262-ХІІ, адже норми закону мають вищу юридичну силу. Відсутність процедури не може позбавляти Позивача гарантованого державою права на перерахунок пенсії.
Аналогічна правова позиція щодо виникнення права на перерахунок пенсії з 05.03.2019 чітко, послідовно та однозначно викладена Великою Палатою Верховного Суду та Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової справи №160/8324/19. Суд підкреслює, що відповідно до частини п`ятої статті 242 та частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, правові висновки Верховного Суду в зразковій справі є обов`язковими для застосування всіма суб`єктами владних повноважень та враховуються судами під час вирішення аналогічних спорів.
З огляду на викладене, відмова Відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі належним чином оформленої та виданої уповноваженим органом ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) довідки є проявом неприпустимого надмірного формалізму та грубим порушенням принципу “належного урядування” (доброї адміністрації).
Європейський суд з прав людини у своєму відомому рішенні у справі “Рисовський проти України” (заява № 29979/04) прямо зазначив, що принцип “належного урядування” передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи не повинні виправдовувати свої помилки, недоліки внутрішніх нормативних процедур або власну бездіяльність, якщо це стосується основоположних прав особи. Ризик будь-якої помилки чи затримки державного органу повинен покладатися виключно на саму державу, і громадяни не повинні нести жодних негативних наслідків чи додаткових тягарів у зв`язку з цим.
Окремо суд надає правову оцінку вимозі Позивача зобов`язати Відповідача “здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку” та зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, здійснюється у спосіб, який забезпечує ефективне поновлення саме порушеного права. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що станом на день розгляду даної адміністративної справи Відповідачем ще не проведено самого перерахунку пенсії на підставі нової довідки. Відтак, конкретний розмір заборгованості (різниці між тим, що виплачувалось, і тим, що має виплачуватись) не є визначеним та ще не нарахований пенсійним органом. Вимога про зобов`язання виплатити кошти, сума яких ще не зафіксована у бухгалтерських та пенсійних документах Відповідача в межах виконання цього рішення суду, є передчасною.
Юридичне зобов`язання органу Пенсійного фонду перерахувати пенсію автоматично, в силу закону, тягне за собою його безумовний обов`язок виплатити всі нараховані суми (різницю) за минулий період. Суд захищає лише ті права, які вже є фактично порушеними на момент звернення до суду. Суд не може діяти на випередження і зобов`язувати державний орган до виплати конкретних сум, які ще не існують як об`єкт здійсненого нарахування, припускаючи, що Відповідач у майбутньому ухилятиметься від їх виплати після проведення перерахунку. Таким чином, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити виключно з підстав її передчасності, що не позбавляє Позивача права на отримання цих коштів після їх фактичного нарахування.
Відповідно до частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження будь-яким строком. 
Оскільки Позивач не міг самостійно вплинути на процес видачі довідки та проведення перерахунку, а затримка виникла через протиправну позицію суб`єктів владних повноважень, суд доходить висновку, що строк звернення до суду не є пропущеним, а тому перерахунок має бути здійснений з дати, зазначеної у позові, без застосування наслідків пропуску процесуальних строків.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.
Враховуючи, що основна немайнова вимога щодо визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок задоволена повністю, а у похідній вимозі відмовлено виключно з процесуальних мотивів її передчасності, судовий збір у повному обсязі підлягає стягненню на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №1159/12/18249 від 25.09.2025.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) здійснити з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №1159/12/18249 від 25.09.2025 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
4. У задоволенні інших вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 30 березня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.