справа № 166/2015/25
провадження № 2/166/48/26
категорія: 38

РІШЕННЯ
іменем України
17 лютого 2026 року с-ще Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого – судді Cвистун О.М., з участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі – Банк) 18 листопада 2025 року звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 31.10.2024. 
Позов мотивує тим, що 17 вересня 2021 року здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписав власноруч на планшеті заяву про приєднання до умов та привил надання банківських послуг.
У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу "Кредит готівкою", ознайомився із актуальними умовами кредитування та 31 жовтня 2024 року за допомогою OTP пароля підписав паспорт кредиту та кредитний договір б/н від 31.10.2024 про надання строкового кредиту у розмірі 30000 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31 %. Додатково із відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний графік кредиту.
Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та графіку кредиту, у зв`язку з чим станом на 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість 31717 грн 03 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26789 грн 11 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 4927 грн 92 коп.
Банк просить стягнути з ОСОБА_1 31717 грн 03 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 31.10.2024 та судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.
Ухвалою суду від 25.11.2025 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 23 грудня 2025 року.
Ухвалою від 23.12.2025 розгляд справи відкладено на 09 год. 00 хв. 23 січня 2026 року.
Судове засідання, призначене на 23 січня 2026 року, в зв`язку з перебуванням головуючої у щорічній додатковій відпустці, відкладено на 09 год. 45 хв. 17 лютого 2026 року. 
Відповідач, отримавши 02 січня 2026 року ухвалу від 25.11.2025 відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 2 ст. 191 ЦПК Укрїни вирішує спір за наявними у справі матеріалами.
Позов підлягає до часткового задоволення.
Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі – Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом установлено, що ОСОБА_1 17 вересня 2021 року звернувся до Банку із анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Банку. Підписуючи заяву відповідач приєднався до розділу "Загальні положення", підрозділів "Кредитні картки", "Поточні рахунки", "Використання картки", "Віддалені канали обслуговування", "Оплата частинами та Миттєва розстрочка", Умов та привил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", що розміщені в мережі інтернет, в редакції чинній на дату підписання ціїє заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
31 жовтня 2024 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (далі – Кредитний договір) за умовами якого відповідачу надано строковий кредит у розмірі 30000 грн, строком на 36 місяців з фіксованою процентною ставкою 31% річних. Кредит надається безготівковим шляхом на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 . Повернення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісяця платежів рівними частинами згідно графіку платежів. 
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 . Банком 31 жовтня 2024 року встановлено кредитний ліміт банківської картки відповідача в розмірі 30000 грн.
Таким чином, сторони погодили усі істотними умовами кредитування та відповідач отримав грошові кошти у сумі 30000 грн, шляхом їх переказу позивачем на банківський рахунок, вказаний у Кредитному договорі.
Як стверджено наданим Банком розрахунком станом на 16 жовтня 2025 року відповідач заборгував 31717 грн 03 коп., у тому числі 26789 грн 11 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4927 грн 92 коп. заборгованості за відсотками.
Згідно з вищевказаним розрахунком та випискою за Кредитним договором за період 31.10.2024-17.10.2025 відповідач частково виконував умови Кредитного договору вносячи грошові кошти згідно з графіком платежів. Зокрема, в погашення кредитної заборгованості відповідачем внесено 1097 грн 42 коп. на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту, 2113 грн 47 коп. на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1496 грн 56 коп. на погашення заборгованості по нарахованим відсотках, 1548 грн 18 коп. на погашення заборгованості по простроченим відсотках. Останнє внесення грошових коштів відповідачем було здійснено 12 вересня 2025 року в сумі 09 грн 80 коп.
Відповідачем заборгованість за Кредитним договором, а саме за тілом кредиту та відсотками не спростована, останнім щодо правильності розрахунку такої заборгованості не надано заперечень.
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови Кредитного договору.
Водночас, позовна вимога Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в повному обсязі не може вважатися обґрунтованою з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Згідно з п. 2.1 Кредитного договору Банк надає відповідачу кредит відповідно до ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим на дані кредитні правовідносини поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Пунктом 3.3.2 Кредитного договору передабчено, зокрема, право Банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплату процентів, виконання інших зобов`язань з кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення.
Пунктом 6.1 Кредитного договору встановлено, що строк дії договору визначається кінцевою датою повернення кредиту, однак не раніше повного виконання сторонами зобов`язань за договором. 
Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення Банком вимоги про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 , відсутні також докази отримання такої вимоги останнім.
Більше того, представник позивача у позовній заяві послався на те, що заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводилось, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин, що є хибним з огляду на вищевказані вимоги ч. 4 ст. 16. Закону України "Про споживче кредитування" та п. 3.3.2 Кредитного договору.
За наведених обставин, враховуючи відсутність доказів направлення позивачем та отримання відповідачем письмового повідомлення про необхідність дострокового повернення кредиту, сплату процентів, суд доходить висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення із відповідачки усієї суми заборгованості за Кредитним договором.
Як встановлено з Графіка платежів за Кредитним договором, станом на дату звернення позивача до суду – 18 листопада 2025 року, у відповідача виникло зобов`язання сплатити чергові платежі за період з 31.10.2024 по 31.10.2025 за тілом кредиту на суму 7109 грн 91 коп. та за відсотками на суму 8453 грн 73 коп.
Відповідачем за вказаний період було погашено борг по тілу кредиту в сумі 3210 грн 89 коп. та борг за відсотками в сумі 3044 грн 70 коп.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованоість за Кредитним договором в сумі 9308 грн 05 коп., з яких: 3899 грн 02 коп. (7109,91-3210,89) – заборгованість за тілом кредиту, 5409 грн 03 коп. (8453,73-3044,7) – заборгованість за відсотками.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 710 грн 91 коп. (9308,05/31717,03*2422,40).
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050 ЦК України, суд 
ухвалив :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 9308 (дев`ять тисяч триста вісім) гривень 05 (п`ять) копійок заборгованості за кредитним договором № б/н від 31 жовтня 2024 року, з яких 3899 (три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 02 (дві) копійки – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5409 (п`ять тисяч чотириста дев`ять) гривень 03 (три) копійки – заборгованість за простроченими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 710 (сімсот десять) гривень 91 (дев`яносто одну) копійку судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для кореспонденції: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50;
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ратнівського
районного суду О.М. Свистун