154/5012/25 
2-а/154/7/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Нечипорук І.С. до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечипорук І.С., звернувся до суду з позовом до ГУНП у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 01.12.2025 о 08-18год інспектором Володимирського РВ ГУНП у Волинській області Гоменюком В.Л. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6255960 відносно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. за ч.4 ст.126 КУпАП за те, що він 01.12.2025 року о 08:15 год. в м.Володимир по вул.Шевченка, керував транспортним засобом будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а ПДР України. 
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною. Винним себе у вчиненні вказаного правопорушення ОСОБА_1 не вважає, оскільки станом на 01.12.2025 він не був належним чином повідомлений про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами на підставі постанови Волинського апеляційного суду у справі №154/987/25. Означену постанову він не отримував , в судовому засіданні під час розгляду справи ані він ані його захисник присутні не були, а також інформація щодо результату розгляду справи в мобільному застосунку «Дія» не надходила. 02.12.2025 за зверненням позивача адвокат Матвіїв В.М., який був захисником у справі №154/987/25, надав звіт, з якого позивачу стало відомо, що 24.12.2025 Волинським апеляційним судом прийнято рішення та постанову Володимирського міського суду Волинської області від 12.09.2025 залишено без змін. Також адвокатом Матвіївим В.М. додано довідку Волинського апеляційного суду від 25.11.2025 про ненадсилання учасникам справи копії судового рішення та електронну картку руху постанови Волинського апеляційного суду від 24.12.2025. Крім того, вказав, що 01.12.2025 ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції пред`явив в мобільному застосунку «Дія» посвідчення водія НОМЕР_1 , статус якого значився як «дійсне до 11.01.2054», тобто, на думку сторони позивача, це дозволяло ОСОБА_1 бути впевненим, що він керує транспортним засобом на законних підставах, на службова особа відповідача повідомив, що він позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Володимирського міського суду Волинської області від 12.09.2025 
Позивач заперечує вказане, оскільки він оскаржив до Волинського апеляційного суду вищевказану постанову. Не будучі спеціалістом в галузі права, захист своїх прав в означеному провадженні доручив адвокату Матвіїву В.М., який станом на 01.12.2025 не повідомляв позивача, що апеляційний суд 24.11.2025 виніс постанову.
Вважає, що в діях позивача відсутня вина через сукупність обставин, що не залежали від його волі, у зв`язку з чим постанова серії ЕНА №6255960 підлягає скасуванню.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, згідно письмового клопотання представника позивача просить розглянути справу у їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити.
Представник відповідача ГУНП у Волинській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву в якій вказав, що 12.09.2025 постановою Володимирського міського суду Волинської області №154/987/25 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортним засобом. Про існування даного рішення суду позивачу було відомо, однак не погоджуючись з рішенням, він оскаржив його в апеляційному порядку. 24.11.2025 Волинський апеляційний суд залишив оскаржувану постанову без змін, яка набрала законної сили негайно після її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Згідно постанови ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 20.11.2025. При цьому ОСОБА_1 про причини неявки апеляційний суд не повідомляв, жодних клопотань від останнього про відкладення розгляду справи не надходило. Також з матеріалів справи вбачається, що слухання справи щодо ОСОБА_1 в апеляційному суді тричі відкладались за клопотанням захисника з різних причин, при цьому ОСОБА_1 жодного разу без поважних причин на розгляд справи не з`являвся. За таких обставин, твердження позивача про необізнаність щодо рішення апеляційного суду про його позбавлення права керування станом на 01.12.2025 є невиправданими. Крім того, за змістом ст.2 ЗУ «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими і підлягають оприлюдненню в електронній формі, а тому позивач мав можливість ознайомитись з текстом цієї постанови станом на 01.12.2025. Посилаючись на вимоги ЄСПЛ та усталену практику ВС, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. 
Вивчивши подану позовну заяву, відзив відповідача та матеріали справи, в тому числі і додану відеофіксацію, суд приходиться до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно дост. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно з п. 11 ч. 1ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно дост. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Згідно п. 3 ч. 1ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності з вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режим серії ЕНА №6255960 від 01.12.2025 року, ОСОБА_1 01.12.2025 року о 08-14 год. в м.Володимир, вул.Шевченка керував транспортним засобом «BMW 520D» НОМЕР_2 будучи позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України, - керування тз особою, позбавленою права керування ТЗ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Вказаною постановою інспектор Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Гоменюк В.Л., застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Постановою судді Володимирського міського суду Волинської області від 12.09.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
Постановою Волинського апеляційного суду від 24.11.2025 апеляційну скаргу захисника Матвіїва В.М. залишено без задоволення, а постанову Володимирського міського суду Волинської області від 12.09.2025 без змін.
Крім того, в постанові Волинського апеляційного суду від 24.11.2025 зазначено, що ОСОБА_1 та захисник Матвіїв В.М. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 20.11.2025. При цьому, ОСОБА_1 про причини неявки апеляційний суд не повідомляв, жодних клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не надходило. Справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні Волинського апеляційного суду з 30.09.2025. За час перебування даної справи у провадженні суду апеляційної інстанції сторона захисту для розгляду по суті апеляційної скарги жодного разу не з,явилась, слухання справи щодо ОСОБА_1 в апеляційному суді тричі відкладались за клопотанням захисника з різних причин. При цьому ОСОБА_1 жодного разу без поважних причин на розгляд справи не заявлявся. З врахуванням вказаних обставин, а також того, що Вітрук Р.А. був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому клопотання захисника про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає. Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, чергова неявка ОСОБА_1 та його захисника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Довідкою Волинського апеляційного суду від 25.11.2025 підтверджено, що учасникам судового провадження роз,яснено право на отримання копії судового рішення Волинського апеляційного суду, за результатами перегляду справи та порядок отримання судового рішення.
В своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в судовому розгляді справи, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов,язки.
Вітрук Р.А. був відсутній при розгляді справи 24.11.2025, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою від 20.11.2025, яка відображена у постанові Волинського апеляційного суду, Отже особа безумовно знав про розгляд справи. За таких обставин, твердження позивача про необізнаність щодо рішення суду про позбавлення його права керування станом на 01.12.2025 є неспроможною.
При цьому, стаття 2 ЗУ «Про доступ до судових рішень» наголошує, що рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Постанова Волинського апеляційного суду від 24.11.2025, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу, а постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 12.09.2025 відносно ОСОБА_1 без змін, яка була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а отже позивач мав можливість ознайомитись з даним судовим рішенням до 01.12.2025.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306(зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно доп.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки такі документи: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ч. 9-10Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Отже, особа, до якої застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не має права керувати транспортними засобами протягом строку позбавлення такого права.
Стаття 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування цим засобом, або не пред`явила їх на вимогу уповноваженої особи, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 статті 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Отже, приписами ч. 2 ст. 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права. При цьому не важливо чи було посвідчення водія тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, чи здано до уповноважених органів Національної поліції.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучі позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1.а ПДР України. При цьому, вчинення адміністративного правопорушення передбаченого 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , підтверджується постановою Волинського апеляційного суду від 24.11.2025, якою апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, а постанову Володимирського міського суду Волинської області від 12.09.2025 без змін.
Отже, у діях ОСОБА_1 суд вбачає наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4ст.126 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.4ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови серії ЕНА №6255960 від 01.12.2025 та закриття провадження по справі.
Виходячи з положень ч. 1ст. 139 КАС України судові витрати відшкодовуються стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише у разі задоволення її позову, таким чином такі витрати у разі відмови у задоволенні позову не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.126,245-246,251,268,283-284,288 КУпАП, ст.ст.2,9,72-77,241-246,250,286,292,295 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволені позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Нечипорук І.С. до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанови серії ЕНА №6255960 від 01.12.2025 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя    Тетяна Пустовойт