РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/7814/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька за участю секретаря судового засідання Т.Р. Саванчук та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Павлюк М.Г., 
відповідача: представник Смирнова К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
 	Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" 	
до	Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 	
 	визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (далі – позивач, ПрАТ «Рівнеобленерго») звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – відповідач, НКРЕКП), в якому позивач просить:
- визнати дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо розгляду заяви ПрАТ «Рівнеобленерго» про встановлення тарифу на 2025 рік та встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік шляхом прийняття Постанови № 2217 від 19.12.2024 року, якою встановлено економічно не обґрунтовані тарифи на розподіл електричної енергії для Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в 2025 році протиправними; 
- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити для Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік, у відповідності до затвердженої Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2217 структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік та включивши до складу такого тарифу суму недоотриманого доходу (витрат), що зумовлений не відповідністю тарифу на розподіл електричної енергії встановленого постановою НКРЕКП №2217 від 19.12.2024; 
- стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира 71, ЄДРПОУ 05424874) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (код: 39369133, адреса: 03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19) 82125100,00 грн, без ПДВ, у рахунок відшкодування шкоди (збитків), завданих протиправними діями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за встановлення економічно не обґрунтованих тарифів за розподіл електричної енергії за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року.
Ухвалою суду від 06 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, в якому оголошувалися перерви та відкладалося.
Ухвалою від 26.05.2025 задоволено клопотання відповідача про участь у справі в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 29.09.2025відмовлено у задоволенні клопотання НКРЕКП про закриття провадження у справі.
Ухвалою від 15.10.2025 витребувано додаткові докази від сторін.
Ухвалою від 12.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.12.2025.
В судовому засіданні 03.12 2025 оголошено перерву до 14.01.2026.
Ухвалою 14.01.2026 відкладено судове засідання до 25.02.2026.
В судовому засіданні 25.02.2026 оголошено перерву до 06.03.2026.
06.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 17.03.2026. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що як суб`єкт природних монополій працює за тарифами, встановленими НКРЕКП. У 2025 році тарифи для ПрАТ «Рівнеобленерго" були зафіксовані на рівні, який не покриває економічно обґрунтовані витрати. Тарифи, встановленні для ПрАТ «Рівнеобленерго» є збитковими та фактично призводять до не можливості виконання своїх основних функцій та здійснення господарської діяльності, та стійкої неплатоспроможності. Такі дії НКРЕКП вчинено без відповідних повноважень та з порушенням ряду Законів та підзаконних нормативно-правових актів. Єдиним джерелом існування позивача є отримання оплати за послуги з розподілу та пов`язаних і розподілом послуг. 
На підставі отриманої ліцензії ПрАТ «Рівнеобленерго», з 01.01.2019 року здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, зокрема в Рівненській області та є Оператор системи розподілу (далі – Оператор системи розподілу). 
Тарифи на послуги з розподілу електроенергії відповідно до законодавства (ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії», стаття 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (надалі по тексту Закон «Про НКРЕКП») затверджуються виключно НКРЕКП. Чинне законодавство України зобов`язує НКРЕКП встановлювати тарифи для всіх операторів систем розподілу не на свій розсуд, а відповідно до діючих методик, які регулюють принципи встановлення тарифів і алгоритми розрахунку складових тарифу у відповідності до Постанови НКРЕКП № 1175 від 05.10.2018 року. При встановленні тарифів НКРЕКП повинно застосовувати єдиний підхід виходячи з принципів недискримінаційності, прозорості та економічної обґрунтованості відповідно до закону про НКРЕКП.
У відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» (надалі Закон) та Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП від 5 жовтня 2018 року № 1175 (надалі по тексту Постанова 1175) Позивач звернувся до НКРЕКП із заявою № 46-08/6775 від 27.09.2024 року та доданими до неї документами щодо встановлення тарифу на розподіл електричної енергії на 2025 рік.
Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2217 (надалі по тексту Постанова № 2217) для ПрАТ «Рівнеобленерго» на період з 01 січня 2025 року встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні:
для першого класу напруги - 291,35 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість); 
для другого класу напруги - 1 528,09 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість). 
Пунктом 2 цієї ж Постанови Товариству установлено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік згідно з додатком. 
Позивач зазначає, що тарифи, встановленні у п. 1 Постанові № 2217, не відповідають структурі тарифу, що є додатком до цієї Постанови та затверджена п. 2 Постанови № 2217, що підтверджується висновком експерта № 15/04-25 від 18.04.2025 року. 
У відповідності до висновку експерта (арк. 19-20) тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для ПрАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» (Оператора системи розподілу) у розмірі 291,35 грн/МВт·год без ПДВ (1 клас напруги) та 1528,09 грн/МВт·год без ПДВ (2 клас напруги), які встановлені та затверджені Постановою НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024 року, не відповідають загальним витратам (необхідному доходу), відображеним в структурі тарифу, наведені в додатку до цієї Постанови НКРЕКП. 
Загальним витратам (необхідному доходу) у структурі тарифу за Постановою НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024 року відповідають економічно обґрунтовані тарифи на послуги з розподілу електричної енергії Оператора системи розподілу у розмірі 333,80 грн/ МВт·год без ПДВ (1 клас напруги) та 1 690,98 грн/МВт·год без ПДВ (2 клас напруги). 
За період з 01.01.2025 року по 31.03.2025 року розмір матеріальної шкоди (збитків) у вигляді недоотриманого доходу ПрАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» в результаті необґрунтованого заниження тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №2217 від 19.12.2024 року, складає 82 125,10 тис.грн.
Також позивач вказує, що Постанову НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024 року не оскаржує з тих підстав, що нею встановлений тариф (хоч і економічно не обґрунтований), який вже використовується позивачем. Постанова НКРЕКП № 2217 є актом індивідуальної дії, яка діє протягом усього 2025 року та застосовується до правовідносин з надання послуг з розподілу на території ліцензованої діяльності Позивача, а саме в Рівненській області з 01.01.2025 року, а тому вона вже вплинула на взаємовідносини, що склались між ОСР та його контрагентами (споживачами), шляхом визначення вартості наданих послуг з розподілу електричної енергії за січень-березень 2025 року та застосовувалася в 2025 році. Тому скасування Постанови № 2217 є нерозсудливо, оскільки жодним чином не буде сприяти захисту порушених прав Позивача, а буде мати негативні наслідки у вигляді відсутності формування ціни на надані послуги, а отже й можливості отримання коштів ОСР для здійснення своєї господарської діяльності, тому Позивачем було обрано спосіб захисту саме визнання дії НКРЕКП протиправними.
Позивач також зазначає, що при обґрунтуванні прийняття відповідного економічно необґрунтованого тарифу операторів систем розподілу (обленерго) було чомусь розбито на три групи (Рівнеобленерго включено до другої групи), що вже говорить про факт наявності дискримінації та згідно із обґрунтуванням до проекту Постанови від 19.12.2024 року https://www.nerc.gov.ua/storage/app/uploads/public/676/318/fce/676318fce4854673090622.pd обґрунтувань від 13.11.2024 року та 10.12.2024 року «Ураховуючи зазначене вище, на розгляд НКРЕКП виноситься питання про прийняття постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання для ОСР 1, 2 та 3 груп з 01.01.2025, при цьому для ОСР групи 2 передбачене встановлення тарифів на рівні першого етапу.» Тобто Регулятор для Рівнеобленерго, яке віднесено НКРЕКП до групи 2 ОСР (без будь-яких законних підстав на розмежування операторів систем розподілу, яке передбачено ні Законом «Про ринок електричної енергії», ні Постановою 1175, ні іншим нормативно-правовим актом) встановило тариф на перший етап. Водночас, не відомо, що таке перший етап, оскільки таким терміном не оперує, ані Закон України «Про ринок електричної енергії», ані Порядок № 1175. 
Позивач вважає, що дії НКРЕКП щодо розгляду заяви ПрАТ «Рівнеобленерго» про встановлення тарифу на 2025 рік та встановлення економічно не обґрунтованих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік шляхом прийняття Постанови № 2217 від 19.12.2024 року протиправними, оскільки такі порушують Закони України "Про ринок електричної енергії", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", а також принципи недискримінаційності та прозорості тарифоутворення. Згідно з українським законодавством, регульовані тарифи повинні забезпечувати економічну обґрунтованість та покриття витрат. Відсутність адекватних тарифів для позивача є прямим порушенням цих вимог.
НКРЕКП має здійснювати формування цін і тарифів таким чином, щоб вони забезпечували покриття економічно обґрунтованих витрат оператора систем розподілу, згідно з принципом самоокупності.
ПрАТ "Рівнеобленерго" зазнало збитків через неможливість розрахунків із НЕК "Укренерго" та виконання зобов`язань перед контрагентами. Це призвело до судових позовів з боку НЕК "Укренерго". Невиконання інвестиційних програм і дефіцит обігових коштів створюють ризики для забезпечення безперебійного електропостачання, зокрема об`єктів критичної інфраструктури.
Згідно зі статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана незаконною бездіяльністю органів влади, підлягає відшкодуванню за рахунок держави. Позивач вимагає відшкодування завданої шкоди у розмірі 82125100,00 грн. без ПДВ. 
Крім цього, позивач звертає увагу, що НКРЕКП аргументує свої рішення санкціями, накладеними РНБО на пов`язаних осіб, але позивач зазначає, що ці санкції не поширюються на ПрАТ "Рівнеобленерго".
Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримував, просив задовольнити повністю. 
НКРЕКП не погоджується з позовом, аргументуючи свою діяльність відповідністю законодавству та відсутністю підстав для задоволення вимог позивача.
Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач наголошує на тому, що його діяльність регламентується Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг". НКРЕКП діє в межах повноважень і забезпечує баланс інтересів споживачів, операторів та держави.
У грудні 2024 року НКРЕКП встановило для "Рівнеобленерго" тарифи на послуги з розподілу електричної енергії з 01.01.2025. Постанова від 19.12.2024 №2217 не була оскаржена позивачем, що свідчить про відсутність зауважень до її економічної обґрунтованості. НКРЕКП зазначає, що заяву відповідача розглянув, та встановив тариф на визначеному в Постанові рівні. Водночас, перегляд тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та оцінка економічної обґрунтованості тарифів, які зафіксовані в прийнятих відповідачем Постановах може бути надана судом лише в межах розгляду позову про оскарження Постанови, оскільки тарифи встановлюються відповідними постановами, а відтак належним способом захисту порушених прав внаслідок дії таких тарифів є оскарження постанов із можливістю відшкодування заподіяних збитків, що, однак, не є предметом даного позову.
Щодо тверджень позивача про те, що Регулятором безпідставно здійснено поділ на групи, відповідач вказує, що розподіл ОСР на групи (1, 2, 3), є елементом регуляторної методики, що враховує технічні, економічні та організаційні особливості ОСР та не порушує принципів рівності чи недискримінації. Жодних прямих обмежень щодо групування ОСР чинне законодавство не містить. Звертає увагу, що різниця у тарифах між ОСР не є ознакою дискримінації, а відображає різні вихідні дані, обіг, довжину мереж, щільність навантаження та iншi технiчнi фактори, що враховуються при формуванні структури тарифів. 
Щодо застосування терміну «перший етап», який використано у Постанові №2217, зазначає, що він вживається у контексті поетапного переходу на стимулююче регулювання та не суперечить нормативним актам. Отже, прийняття Постанови №2217 19.12.2024 року відбулося в межах визначеної регуляторної процедури відповідно до: загальнодоступного проекту рішення; результатів громадського обговорення; висновків структурних підрозділів НКРЕКП. Водночас, жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку НКРЕКП приймати постанови у чітко визначеній формі, з певним змістовним наповненням або із зазначенням конкретних формулювань.
Твердження позивача про протиправність дій НКРЕКП, що полягають у встановленні тарифу на 2025 та встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік шляхом прийняття Постанови №2217, є абсурдними оскільки виключним правом Регулятора є встановлення тарифів, та затвердження їх відповідними постановами для Ліцензіатів. Вказує, що НКРЕКП у межах компетенції відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» виконує в повному обсязі свої повноваження у частині затвердження тарифу для ПрАТ «Рівнеобленерго» на ринку електричної енергії.
Також відповідач вказує, що Відповідно до пункту 2 рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі – РНБО), введеного в дію Указом Президента від 12.05.2023 № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі – Рішення), РНБО застосовано на 10 років до фізичних та юридичних осіб згідно з додатками 1 та 2 до вказаного рішення, зокрема, до компанії «ВС Енерджі Інтернешнл НВ» (VS Energy International NV), а також до фізичних осіб, що є засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС ЕНЕРДЖІ ІНТЕРНЕЙШНЛ УКРАЇНА», персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).
Відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 1 Постанови НКРЕКП №1009 від 23.07.2013 року, з урахуванням змін до нормативно-правових актів у сфері стимулюючого тарифоутворення, встановлено, що для ліцензіатів, контролером або кінцевим бенефіціарним власником контрольного пакета акцій яких є фізичні або юридичні особи, до яких застосовано економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до законодавства України, регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів (WACC), яка: створена на дату переходу до стимулюючого регулювання; або створена після цієї дати, у 2024 та 2025 роках становить «0» відносних одиниць.
Також зауважує, що Постанова №1009 не містить індивідуальних чи дискримінаційних норм, а встановлює загальні умови, які застосовуються до всіх суб`єктів, пов`язаних із санкційними особами. Вона не позбавляє ліцензіата права здійснювати господарську діяльність, але встановлює обґрунтоване обмеження на дохід, що фінансується через тарифні механізми, як це передбачено законодавством про регулювання природних монополій. Таким чином, дії НКРЕКП щодо встановлення для таких ліцензіатів регуляторної норми доходу в розмірі «0» у 2024–2025 роках є законними та обґрунтованими.
Відповідач стверджує, що вирішення питання щодо прийняття рішення про встановлення тарифів відноситься до внутрішньої компетенції державного органу (дискреційних повноважень), у зв`язку з цим у суду відсутні підстави для задоволення вимог адміністративного позову, оскільки суд не може перебирати на себе компетенцію державного органу
Крім того, відповідач вказує, що позивач обрав не вірний спосіб захисту, який не передбачений КАС України.
Заявлена до відшкодування сума не є шкодою/збитками, які можуть бути відшкодовані в порядку статей 1166, 1173 ЦК України. Виключно за результатами перевірки НКРЕКП може бути встановлено розмір недоотриманого доходу за 2025 рік.
За наведеного, відповідач просить у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» відмовити в повному обсязі.
В ході судового розгляду сторони підтримали свої вимоги та заперечення, наведенні в заявах по суті.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив таке.
Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» відповідно до Закону України «Про природні монополії» є суб`єктом природних монополій, діяльність якого і тарифна політика (визначення вартості послуг та витрачання коштів) регулюється державою. 
На підставі отриманої ліцензії ПрАТ «Рівнеобленерго», з 01.01.2019 року здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, зокрема в Рівненській області та є Оператором системи розподілу (далі – Оператор системи розподілу, ОСР).
Відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» (надалі Закон) та Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП від 5 жовтня 2018 року № 1175 (надалі по тексту Постанова 1175) позивач із заявою № 46-08/6775 від 27.09.2024 року та доданими до неї документами звернувся до НКРЕКП щодо встановлення тарифу на розподіл електричної енергії на 2025 рік (а.с.37-101 том 1). При цьому, у розділі «7. Прибуток та податок на прибуток» вказаного листа зазначено, що статтю витрат «Прибуток» розраховано відповідно до постанови НКРЕКП від 23.07.2013 №1009 «Про встановлення параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, для цілей стимулюючого регулювання», яка передбачає регуляторну норму доходу на регуляторну базу активів, яка створена до і після переходу до стимулюючого регулювання, встановленої на рівні 0 відносні одиниці. 
Згідно доданих до Заяви ПрАТ «Рівнеобленерго» від 27.09.2024 року № 46-08/6775 документів, а саме Додатків № 3, 29:
- розрахунок прогнозованого необхідного доходу ПрАТ «Рівнеобленерго» від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на 2025 встановлює необхідний дохід у сумі 3557635 тис грн.; 
- розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на прогнозований 2025 рік встановлює тариф на розподіл електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії:
першого класу напруги – 429,22 грн./МВт.год
другого класу напруги – 2181,57 грн./МВт.год.
Рівненська обласна державна адміністрація листом від 26.09.2024 (а.с.94 том 1) підтримала проект прогнозних рівнів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПрАТ «Рівнеобленерго» із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік. 
Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2217 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПРАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО" із застосуванням стимулюючого регулювання» було постановлено: 
«1. 1. Установити ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» з 01 січня 2025 року тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні:
для першого класу напруги - 291,35 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);
для другого класу напруги - 1 528,09 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість).
2. Установити ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік згідно з додатком.
3. ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» перераховувати та обліковувати кошти, що визначені як джерела фінансування Інвестиційної програми ПРАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» на 2025 рік, на окремому банківському рахунку та не використовувати ці кошти до прийняття НКРЕКП рішення щодо схвалення Інвестиційної програми ПРАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» на 2025 рік, за винятком використання цих коштів згідно з Тимчасовим порядком дій операторів систем розподілу з відновлення електропостачання населених пунктів, знеструмлених через пошкодження об`єктів електричних мереж або їх складових внаслідок бойових дій, у період дії в Україні воєнного стану, затвердженим постановою НКРЕКП від 20 квітня 2022 року № 386.
4. Максимальний розмір заробітної плати, яка фінансується за рахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, не може перевищувати десятикратний розмір середньої заробітної плати, урахованої у структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії. Збільшення фонду оплати праці спрямовувати на підвищення заробітної плати виробничо-технічному персоналу.»
Листом від 26.02.2025 позивач інформував відповідача про необхідність перегляду тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (а.с.102-104 том 1).
Постановою НКРЕКП від 26.08.2025 № 1336 внесено зміни до постанови від 19 грудня 2024 року № 2217, згідно яких:
«1) пункт 1 викласти в такій редакції:
«1. Установити ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії (перший етап) на рівні:
1) з 01 січня 2025 року:
для першого класу напруги – 291,35 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);
для другого класу напруги – 1 528,09 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);
2) з 01 вересня 2025 року:
для першого класу напруги – 379,05 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість);
для другого класу напруги – 2 270,71 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість).»;
2) додаток викласти в новій редакції, що додається.
2. ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» кошти, отримані протягом вересня – грудня 2025 року за рахунок включення до структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії залишкових позитивних сум коригувань, рішення за якими прийнято за результатами перевірок ліцензованої діяльності за 2021 – 2023 роки (відтермінування яких відбулось відповідно до постанови НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2177), пріоритетно спрямовувати на оплату за зобов`язаннями перед оператором системи передачі та виконання заходів, спрямованих на підготовку до проходження осінньо-зимового періоду 2025/2026 років.»
Позивач стверджує, що дії відповідача щодо встановлення для Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» Постановою № 2217 від 19.12.2024 економічно не обґрунтованих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік є протиправними, оскільки встановлені з січня 2025 року тарифи є такими, що не покривають необхідні витрати, пов`язані із господарською діяльністю позивача; тарифи є збитковими та фактично призводять до не можливості виконання своїх основних функцій та здійснення господарської діяльності, та стійкої неплатоспроможності. Такі дії НКРЕКП вчинено без відповідних повноважень та з порушенням ряду Законів та підзаконних нормативно-правових актів. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд зазначає, що сутністю цього спору є те, що на думку позивача, НКРЕКП у 2025 році встановила економічно необґрунтований тариф, який не покривав структуру тарифу, що призвело до збитковості діяльності товариства.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище врегульовано Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року, №2019-VIII (далі – Закон №2019).
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 6 Закону №2019 до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить встановлення (зміна) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.
Таким Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 72 частини першої статті 1 Закону №2019).
Крім цього, Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 року, № 1540-VIII (далі Закон №1540) визначено правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення.
Згідно із частиною першою статті 3 Закону №1540 регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом (частина друга Закону №1540).
Окрему увагу суд приділяє принципам діяльності Регулятора, основними якими є: 1) законність; 2) самостійність і незалежність у межах, визначених законом; 3) компетентність; 4) ефективність; 5) справедливість; 6) прогнозованість та своєчасність прийняття рішень; 7) адресність регулювання; 8) неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень; 9) відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання; 10) недопущення дискримінації; 11) відповідальність за прийняті рішення (стаття 4 №1540).
Відповідно до пункту 15 частини другої статті 3 Закону №2019 функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2019, на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, які відповідно до частини другої цієї ж статті Закону №2019 повинні бути: недискримінаційними; прозорими; встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку.
Ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що підлягають державному регулюванню, та методики (порядки) їх формування повинні:
1) сприяти ефективній торгівлі електричною енергією та розвитку конкуренції на ринку електричної енергії;
2) створювати економічні стимули для здійснення інвестицій та підтримання у належному стані системи передачі та систем розподілу;
3) стимулювати учасників ринку електричної енергії до підвищення ефективності функціонування ОЕС України, інтеграції ринку електричної енергії і забезпечення безпеки постачання електричної енергії, а також впровадження новітніх технологій у виробничу та управлінську діяльність таких суб`єктів;
4) стимулювати споживачів електричної енергії до ефективного її використання (частина третя статті 7 Закону №2019).
Частиною 6 статті 7 Закону №2019 передбачено, що методики (порядки) встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії та на послуги з розподілу електричної енергії мають забезпечувати справедливі норми прибутку на інвестований капітал, а також короткострокові та довгострокові стимули оператору системи передачі та операторам систем розподілу до підвищення ефективності, але не мають стимулювати збільшення обсягів передачі та розподілу електричної енергії.
Отже, підсумовуючи наведені положення Закону №2019 слід прийти до висновку, що тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, мають бути:
- економічно обґрунтованими;
- забезпечувати належний рівень прибутку оператору системи розподілу;
- створювати економічні стимули для здійснення інвестицій та підтримання у належному стані системи передачі та систем розподілу;
- та бути недискримінаційними.
На реалізацію в тому числі положень Закону №2019, НКРЕКП прийнято постанову №1175 від 05.10.2018 року «Про затвердження Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії» (далі – Постанова №1175) , якою врегульовані відносини щодо формування ліцензіатами та/або суб`єктами господарювання, які планують здійснювати діяльність з розподілу електричної енергії (далі - ліцензіати), тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та встановлення цих тарифів НКРЕКП.
У пункті 1.2. Постанови НКРЕКП №1175 наведені такі терміни, які використовуються при встановлення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, а саме:
- необхідний дохід - дохід, що визначається для ліцензіата згідно з цим Порядком та має забезпечувати здійснення діяльності з розподілу електричної енергії;
- структура тарифу - складові економічно обґрунтованих витрат ліцензіата на здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що групуються за економічними елементами і на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи на послуги з розподілу електричної енергії (на перехідний період);
- тариф на послуги з розподілу електричної енергії (далі - тариф) - розмір плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку.
Відповідно до пункту 7.17. Постанови №1175, розрахунок тарифів здійснюється відповідно до структури тарифу, встановленої НКРЕКП. В основу формування тарифу на відповідний прогнозний рік покладається розрахунок прогнозованого доходу, який включає обґрунтовані витрати заявника та розрахунковий прибуток і розмір якого є достатнім для забезпечення діяльності з розподілу електричної енергії та виконання інвестиційних програм.
Аналізуючи наведені положення Законів та Постанови №1175, враховуючи правову та економічну природу тарифу, як економічно обґрунтованої категорії яка покриває витрати на здійснення діяльності ОСР, слідує, що відповідач зобов`язаний був встановити економічно обґрунтований тариф, який б покривав структуру тарифу.
В той же час тарифи, встановленні у п. 1 Постанові № 2217, не відповідають структурі тарифу, що є додатком до цієї Постанови та затверджена п. 2 Постанови № 2217, що підтверджується наданим позивачем висновком експерта № 15/04-25 від 18.04.2025 року (а.с.73-92 том 1). Відповідно до ст. 104 КАС України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У поданому позивачем висновку зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Водночас, відповідач не подав до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Підстави для відхилення судом висновку експерта відсутні.
Так, експерт, відповідаючи на питання: Чи відповідають встановлені тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для ПрАТ «Рівнеобленерго» (Оператора системи розподілу) у розмірі 291,35 грн/МВт·год без ПДВ (1 клас напруги) та 1528,09 грн/МВт·год без ПДВ (2 клас напруги), які затверджені Постановою НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024, загальним витратам (необхідному доходу), відображеним в структурі тарифу, наведені в додатку до цієї Постанови НКРЕКП? Якщо ні, то який економічно обґрунтований розмір тарифів на послуги з розподілу електричної енергії Оператора системи розподілу відповідає загальним витратам (необхідному доходу) у структурі тарифу за Постановою НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024?
зазначив таке: «тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для ПрАТ «Рівнеобленерго» (Оператора системи розподілу) у розмірі 291,35 грн/МВт·год без ПДВ (1 клас напруги) та 1528,09 грн/МВт·год без ПДВ (2 клас напруги), які встановлені та затверджені Постановою НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024 не відповідають загальним витратам (необхідному доходу), відображеним в структурі тарифу, наведені в додатку до цієї Постанови НКРЕКП. 
Загальним витратам (необхідному доходу) у структурі тарифу за Постановою НКРЕКП № 2217 від 19.12.2024 відповідають економічно обґрунтовані тарифи на послуги з розподілу електричної енергії Оператора систем розподілу у розмірі 333,80 грн/Мвт·год без ПДВ (1 клас напруги) та 1690,98 грн/Мвт·год без ПДВ (2 клас напруги).»
Поряд з наведеним варто зазначити і таке. 
Відповідно до пунктів 3.7, 3.8 Порядку № 1175, у разі якщо заява та додані документи не подані у встановлені пунктами 3.1 та 3.2 цієї глави терміни, НКРЕКП може за власною ініціативою здійснювати розрахунки, що необхідні для встановлення тарифів (крім перегляду тарифів при переході на стимулююче регулювання). При цьому неподання заяви та доданих до неї документів розглядається як порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1470 (далі - Ліцензійні умови). Після розгляду заяви ліцензіата та доданих до неї документів, оформлених відповідно до вимог, визначених главою 2 цього Порядку, та надання ліцензіатом усіх додаткових матеріалів (у разі їх запиту) НКРЕКП приймає рішення щодо перегляду або уточнення тарифів не пізніше ніж за 20 днів до прогнозного року, з якого передбачається встановлення тарифів.
Пунктом 4.1 Порядку № 1175 передбачено, що НКРЕКП має право встановити тарифи за власною ініціативою у разі виявлення факту надання ліцензіатом до НКРЕКП недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності та у випадку, передбаченому пунктом 3.7 глави 3 цього Порядку, відповідно до наявної в НКРЕКП інформації та зменшити необхідний дохід ліцензіата на суму до 10 %.
Водночас, згідно Структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання ПрАТ «Рівнеобленерго» (додаток до Постанови НКРЕКП 19.12.2024 № 2217) загальні витрати (необхідний дохід) на розподіл електричної енергії встановлено у сумі 2998558 тис грн.
Таким чином, за Постановою НКРЕКП № 2217 здійснено коригування загальних витрат (необхідного доходу) ПрАТ «Рівнеобленерго» шляхом зменшення витрат структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на суму 559077 тис. грн. (= 3557635-2998558), що складає 15,71% від необхідного доходу згідно заяви з додатками ПрАТ «Рівнеобленерго» від 27.09.2024 року № 46-08/6775 (а.с.72 том 1, а.с.136 том 1). 
Водночас, відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ліцензіат не подав заяву та доданих документів у встановлені пунктами 3.1 та 3.2 Порядку № 1175 терміни, або щодо виявлення факту надання ліцензіатом до НКРЕКП недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності. 
За наведеного, суд дійшов висновку, що зменшення відповідачем при прийнятті Постанови № 2217 витрат структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 15,71% є не обґрунтованим та здійснено в порушення пунктів 3.7, 4.1 Порядку №1175. 

Крім того, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає: «При обґрунтуванні прийнятті відповідного економічно необґрунтованого тарифу операторів систем розподілу (обленерго) було чомусь розбито на три групи (Рівнеобленерго включено до другої групи), що вже говорить про факт наявності дискримінації та згідно із обґрунтуванням до проекту Постанови від 19.12.2024 року https://www.nerc.gov.ua/storage/app/uploads/public/676/318/fce/676318fce4854673090622 обґрунтувань від 13.11.2024 року та 10.12.2024 року «Ураховуючи зазначене вище, на розгляд НКРЕКП виноситься питання про прийняття постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання для ОСР 1, 2 та 3 груп з 01.01.2025, при цьому для ОСР групи 2 передбачене встановлення тарифів на рівні першого етапу.» Тобто Регулятор для Рівнеобленерго, яке віднесено НКРЕКП до групи 2 ОСР (без будь-яких законних підстав на розмежування операторів систем розподілу, яке передбачено ні Законом «Про ринок електричної енергії», ні Постановою 1175, ні іншим нормативно-правовим актом) встановило тариф на перший етап. Що таке перший етап не відомо нікому навіть Регулятору, оскільки таким терміном не оперує, ані Закон України «Про ринок електричної енергії» , ані Порядок № 1175 в той же час в ньому застосовується термін прогнозний рік - період тривалістю календарний рік, на який здійснюється розрахунок тарифу (п. 1.2. Порядку № 1175), а тому відповідно тарифи затверджуються на календарний рік та можуть бути переглянуті у відповідності до Порядку № 1175». 
Водночас відповідач, заперечуючи щодо таких доводів, зазначив, що розподіл ОСР на групи (1, 2, 3), є елементом регуляторної методики, що враховує технічні, економічні та організаційні особливості ОСР та не порушує принципів рівності чи недискримінації. Жодних прямих обмежень щодо групування ОСР чинне законодавство не містить. Крім того відповідач зазначає, що «Відповідно до пункту 2 рішення РНБО, введеного в дію Указом Президента від 12.05.2023 № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі – Рішення), РНБО застосовано на 10 років до фізичних та юридичних осіб згідно з додатками 1 та 2 до вказаного рішення, зокрема, до компанії «ВС Енерджі Інтернешнл НВ» (VS Energy International NV), а також до фізичних осіб, що є засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС ЕНЕРДЖІ ІНТЕРНЕЙШНЛ УКРАЇНА», персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Одним із видів обмежувальних заходів є анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами. Згідно із Законом про НКРЕКП, Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, державного контролю та застосування заходів впливу. Водночас, зокрема ПРАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» є оператори систем розподілу, одним з контролерів або кінцевих бенефіціарних власників яких є фізичні або юридичні особи, які зазначені у додатку 1 до Рішення. Отже, з огляду на положення законодавства України, НКРЕКП встановила економічно обґрунтований Тарифу на послугу для Позивач в межах повноважень та у спосіб, який забезпечить національну безпеку.»
Оцінюючи наведені доводи сторін, суд зазначає таке.
Принципи діяльності НКРЕКП та принципи здійснення ціноутворення через проведення тарифної політики, вимагають від останнього діяти справедливо, прогнозовано, ефективно, не допускати дискримінації, приймати економічно обґрунтовані тарифи.
Розсуд НКРЕКП при здійсненні тарифної політики є обмеженим наведеними принципами та Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.
При цьому його повноваження в силу їх публічно-правової природи фактично кореспондуються в обов`язок діяти правильно, використовуючи свої повноваження з метою, з якої це повноваження було надано, зокрема встановлення (зміна) економічно обґрунтованих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які б перекривали структуру тарифу та уможливили розвиток ОСР.
Дискреційні повноваження НКРЕКП не дають їй право діяти свавільно, всупереч меті своєї діяльності, та безумовно мають перебувати під судовим контролем суду адміністративної юрисдикції.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 року, №2073-ІХ дискреційне повноваження це повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків (частина третя статті 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 року, №2073-ІХ).
Отже, дискреційні повноваження НКРЕКП це не безконтрольна діяльність, а інструмент який здійснюється за певним алгоритмом дій, з метою реалізації владних повноважень.
Судом вище зверталась увага на те, що одним із принципів діяльності НКРЕКП є недопущення дискримінації.
Крім цього, Законом України «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 року, №5207-VI визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 цього Закону під непрямою дискримінацією розуміють ситуацію, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 року, №5207-VI його дія поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України.
З доводів позивача та документів, наданих до матеріалів справи (а.с.70-71 том 1, а.с.124-126 том 2, а.с.42-45) видно, що групі ОСР, серед кінцевих бенефіціарних власників яких є особи, зазначені в рішенні РНБО від 12.05.2023, тарифи на послуги з розподілу електричної енергії встановлені нижчі, ніж іншим ОСР. 
Наведене свідчить про дискримінаційний підхід НКРЕКП при встановленні тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, по відношенню до групи ОСР однієї управлінської компанії, серед яких позивач. 
НКРЕКП при вирішенні питання про встановленні (підняття) тарифу, діяла під впливом рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента від 12.05.2023 № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Однак, наведене рішення РНБО про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосуються виключно вказаних в них окремих фізичних та юридичних осіб, серед яких відсутнє ПрАТ «Рівнеобленерго», що зокрема не заперечує відповідач.
При цьому, в ньому визначений конкретний перелік видів обмежувальних заходів, який є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню, що не передбачає застосування до позивача такого економічного обмежувального заходу, як встановлення збиткових тарифів.
Водночас суд звертає увагу на положення частини другої статті 5 Закону №1540, згідно яких під час виконання своїх функцій та повноважень Регулятор діє самостійно у межах, визначених законом. Письмові чи усні вказівки, розпорядження, доручення органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суб`єктів господарювання, політичних партій, громадських об`єднань, професійних спілок чи їх органів, а також інших осіб, які обмежують повноваження членів Регулятора та посадових осіб Регулятора, є незаконним впливом.
Разом із тим, загальний алгоритм оцінки судом оскаржуваних дій відповідача доцільно здійснити за трискладовим тестом, який застосовує ЄСПЛ під час перевірки виправданості втручання у права, передбачені ст. 8 Конвенції та ст. 1 Протоколу до Конвенції.
Цей тест у цілому узгоджується з критеріями оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, передбачених у ст. 2 КАС України. Він, зокрема, передбачає послідовну оцінку втручання в права особи за такими критеріями:
1) чи здійснювалося воно «згідно із законом» (цей критерій, окрім самої по собі наявності закону, включає оцінку його якості та передбачуваності),
2) чи мало воно легітимну мету або цілі, і
3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві» (цей критерій включає оцінку різних аспектів конкретної справи про застосування санкцій з метою встановлення пропорційності втручання у права людини легітимним цілям).
Встановлення порушення на будь-якій стадії цього тесту є достатнім для загального висновку про те, що мало місце порушення прав, та визнання судом оскаржуваного рішення (дій) протиправними (повністю чи у відповідній частині). 
Як вже було встановлено судом, зменшення відповідачем при прийнятті Постанови № 2217 витрат структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 15,71% здійснено в порушення пунктів 3.7, 4.1 Порядку №1175. 
Щодо того, чи мають такі дії легітимну мету або цілі, то варто зазначити, що в ході розгляду справи встановлено, та не заперечується відповідачем, що ПрАТ «Рівнеобленерго» перебуває у вкрай тяжкому фінансово-економічному стані у зв`язку з відсутністю економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електроенергії, які б покривали витрати підприємства. Внаслідок недостатнього фінансування ПрАТ «Рівнеоблнерго» не вдалося виконати в запланованих об`ємах інвестиційні програми 2023 та 2024 років, що позначається на показниках надійності та якості електропостачання у кінцевих споживачів. Не було реалізовано низку заходів щодо реконструкції найбільш застарілих електричних мереж (а.с.106 том 2). А відтак, відповідачем не доведено наявності в його діях легітимної мети. 
Критерій «необхідності в демократичному суспільстві» по суті визначає межі дискреційних повноважень, якими користуються органи державної влади при виконанні своїх повноважень. Попри те, що межі дискреції компетентних органів в питаннях оцінки загроз національній безпеці є досить широкими, це не виключає обов`язок суб`єктів владних повноважень продемонструвати суду, що вони діяли не свавільно, а з дотриманням принципів, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України (обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, пропорційно тощо). Водночас, відповідачем не доведено відповідності його дій наведеним критеріям. 
Варто також звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини у Рішенні від 16.10.2025 по справі „М.С.Л., ТОВ проти України“ констатував (п. 97, 98): «…Суд додатково зауважує, що Закон України «Про санкції» слугував лише загальною нормативно-правовою базою для застосування обмежень; його положення підлягали практичному тлумаченню та застосуванню в окремих рішеннях РНБО та Президента України. Тому Суд повинен розглянути, чи були оскаржувані рішення стосовно підприємства-заявника достатньо обґрунтованими.
98. Суд відповідає на це питання негативно. Жодне з оскаржуваних рішень не містило будь-яких індивідуалізованих обґрунтувань. Натомість вони механічно відтворювали всі підстави для застосування різних обмежень, передбачених у відповідній статті Закону України «Про санкції» (див. пункти 14 і 50), без пояснення, як конкретно вони стосувалися підприємства-заявника. На думку Суду, хоча за конкретних обставин було б прийнятно, щоб оскаржувані рішення не містили всіх фактичних та юридичних деталей, які призвели до застосування санкцій, для підприємства-заявника було важливо мати можливість з`ясувати суть причин для їхнього застосування та підготувати свою юридичну аргументацію.
В цьому ж Рішенні ЄСПЛ зазначив (п. 101) «Слід також повторити, що навіть коли постає питання національної безпеки, концепції законності та верховенства права в демократичному суспільстві вимагають, щоб заходи, які впливають на основоположні права людини, підлягали розгляду у межах певної форми змагального провадження у незалежному органі, компетентному переглядати підстави для ухвалення рішення. Якщо не існуватиме можливості ефективно оскаржити твердження виконавчих органів влади, що йшлося про питання національної безпеки, державні органи матимуть змогу свавільно посягати на захищені Конвенцією права (див. рішення у справі «Шекс проти Хорватії» (Seks v. Croatia), заява № 39325/20, пункт 64, від 03 лютого 2022 року з подальшими посиланнями)».
Аналізуючи вказану позиція ЄСПЛ суд зазначає, що застосування санкцій має містити індивідуальне обґрунтування. Водночас відповідач в розглядуваній справі переніс на позивача відповідальність за санкції, застосовані до осіб, зазначених рішенні Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», серед яких позивач відсутній. 
При цьому суд зауважує, що в пояснювальній записці позивача щодо необхідності встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для ПрАТ «Рівнеобленерго» у разі застосування стимулюючого регулювання на 2025 рік, поданій листом від 27.09.2025 №46-08/6775 (а.с.97-101) статтю витрат «Прибуток» розраховано відповідно до постанови НКРЕКП від 23.07.2013 №1009 «Про встановлення параметрів регулювання, що мають довгостроковий строк дії, для цілей стимулюючого регулювання», яка передбачає що регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена на дату переходу до стимулюючого регулювання для ліцензіатів, контролером або кінцевим бенефіціарним власником контрольного пакета акцій яких є фізичні або юридичні особи, щодо яких застосовано економічні та обмежувальні заходи (санкції), регуляторна норма доходу на регуляторну базу активів, яка створена на дату переходу до стимулюючого регулювання, для яких у 2024 – 2026 роках становить 0 відносних одиниць. Тобто позивач, пропонуючи розмір тарифу, вже врахував вказані обмеження. А відтак, доводи відповідача з зазначеного питання не обґрунтовані. 

Щодо доводів відповідача, що постановою НКРЕКП № 1336 від 26.08.2025 позивачу встановлено економічно обґрунтовані тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, то суд зазначає таке. 
В тарифах на послуги з розподілу електроенергії з 01 січня 2025 року, які були встановлені для ПрАТ «Рівнеобленерго» постановою НКРЕКП від 19.12.2024 року №2217, було враховано рішення прийняте на відкритому засіданні НКРЕКП 19.12.2024 щодо внесення змін до відповідних постанов НКРЕКП в частині відтермінування строку врахування залишкових (загальних) позитивних сум коригувань витрат структури тарифів операторам систем розподілу, рішення за якими прийнято за результатами перевірок ліцензованої діяльності за 2021-2023 роки. 
Іншими словами, рішенням НКРЕКП від 19.12.2024 р. № 2177 для Товариства, було відтерміновано повернення недоотриманого доходу за результатами діяльності за 2023 рік - замість 2025 року перенесено на 2026-2027 роки. 
Однак, вже влітку 2025 року, як зазначається в обґрунтуванні до рішення НКРЕКП від 25.07.2025 року, виникла низка проблем щодо функціонування енергетичної галузі України, зокрема, утворення циклічної заборгованості між учасниками ринку, а саме ОСР перед НЕК «Укренерго» що, в свою чергу, призводить до зростання заборгованості на балансуючому ринку електричної енергії, формування значного дефіциту коштів у учасників ринку електричної енергії та ставить під загрозу належне функціонування енергосистеми України. Відповідно, до наявної в НКРЕКП інформації щодо стану заборгованості по розрахунках перед НЕК «Укренерго», Регулятором було прийняте рішення щодо повернення для всіх ОСР України відтермінованих з 01.01.2025 залишкових позитивних сум коригувань за результатами перевірок діяльності за 2021 – 2023 роки (тобто тих сум, які при перегляді тарифів з 01 січня 2025 року було відкладено на наступні роки). НКРЕКП здійснила перерахунок діючих рівнів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (встановлених з 01.01.2025) таким чином, що з 01 вересня 2025 в структуру тарифів всіх ОСР України, в тому числі і для ПрАТ «Рівнеобленерго», включила повернення відтермінованих залишкових сум коригування 2021 – 2023 (розрахунок здійснено на 4 місяці (вересень – грудень) 2025 року). Відповідно, в структурі тарифів змін зазнали лише дві статті витрат - «Коригування витрат» та «Дефіцит/профіцит коштів, який виник при виконанні заходів з приєднань електроустановок замовників до електричних мереж», які враховують повернення коштів.
Головним фактором, на який НКРЕКП наголосила при прийнятті рішення щодо перегляду тарифів з 01 вересня 2025 року, що ці додаткові кошти, які ліцензіати отримають до кінця року через тариф на розподіл, мають бути направлені пріоритетно на оплату за зобов`язаннями перед оператором системи передачі НЕК «Укренерго» та виконання заходів, спрямованих на підготовку до проходження осінньо-зимового періоду 2025/2026 років. Ця норма прописана для кожного ОСР зокрема для ПрАТ «Рівнеобленерго» в пункті 2 постанови №1336 від 26.08.2025 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2217».
Підсумовуючи вищевикладене, для ПрАТ «Рівнеобленерго» підняття тарифів на розподіл з 01 вересня 2025 року означає лише повернення недоотриманого Товариством доходу за результатами діяльності за 2023 рік визначеного за результатами планової перевірки (постанова НКРЕКП від 24 липня 2024 року № 1360 «Про застосування санкцій до ПРАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, здійснення заходів державного регулювання та внесення змін до постанови НКРЕКП від 31 травня 2023 року № 983») з цільовим фінансуванням. Дані збільшені рівні тарифів з 01 вересня 2025 року, так би мовити другий етап підняття, з розрахунку на їх дію до кінця року не компенсують загальні витрати (необхідний дохід), визначені затвердженою річною структурою тарифів ПрАТ «Рівнеобленерго» на 2025 рік. 
А відтак, підвищення тарифів з 01 вересня 2025 року було спрямоване насамперед на повернення раніше відтермінованих сум за 2021 та 2023 року та забезпечення фінансування критичних напрямків діяльності в умовах воєнного стану, а не на відшкодування усіх необхідних витрат ПрАТ «Рівнеобленерго».

Отже, підсумовуючи наведене слід прийти до наступних висновків:
- НКРЕКП постановою від 19.12.2024 №2217 позивачу було встановлено економічно не обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії; 
- НКРЕКП при вирішенні питання про встановлення тарифу на 2025 рік, допустила дискримінацію при встановленні (зміні) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, по відношенню до групи ОСР однієї управлінської компанії, серед яких ПрАТ «Рівнеобленерго»;
- жодних нормативних передумов, у тому числі наявність рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента від 12.05.2023 № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», не надавало НКРЕКП повноважень дискримінувати позивача шляхом встановлення економічно необґрунтованого тарифу;
- НКРЕКП помилково тлумачить свої повноваження, як виключно дискреційні, не враховуючи їх мету. Повноваження - це насамперед відповідальність, яка вимагає від суб`єкта публічної адміністрації при прийнятті рішень, вчиненні дій/бездіяльності дотримуватися необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі рішення, дії/бездіяльність. Негативні наслідки для особи приватного права в публічних правовідносинах повинні бути найменшими.
За таких обставин суд вважає, що НКРЕКП відповідно до своїх владних управлінських повноважень зобов`язана була для ПрАТ «Рівнеобленерго» встановити економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік, який би перекривав структуру тарифу.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік, суд зазначає таке. 
Відповідно до частин 2-4 ст. 245 КАС України, «у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;
7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;
8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;
8-1) заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави;
8-2) припинення релігійної організації, передбаченої статтею 289-9 цього Кодексу, та передачу майна, коштів та інших активів, що перебувають в її власності, крім культового, у власність держави;
10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;
11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;
12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства;
13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
3. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
4. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.» 
З вказаного видно, що суд не позбавлений права обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Суд зауважує, що повноваження НКРЕКП на прийняття рішення щодо встановлення тарифу за своєю правовою природою є дискреційними.
Понад те, завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Своєю чергою, правосуддя по суті визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини справи, беручи до уваги те, що тариф, встановлений позивачу послуги з розподілу електричної енергії, був економічно необґрунтований, ПрАТ «Рівнеобленерго» зверталося до НКРЕКП щодо перегляду та встановлення економічно обґрунтованого тарифу на розподіл електричної енергії, суд зазначає, що ефективним засобом юридичного захисту прав позивача у спірних правовідносинах є саме зобов`язання НКРЕКП встановити (перерахувати) для ПрАТ «Рівнеобленерго» економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік. 
Крім того, необхідність встановлення для позивача економічно обґрунтованого тарифу на послуги з розподілу електричної енергії обумовлено ще й таким. 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 46 Закону №2019 оператор системи розподілу зобов`язаний дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, а у відповідності до підпунктів 14 та 16 п. 2.2. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії затверджених Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 року №1470 (далі – Ліцензійні умови) при провадженні ліцензованої діяльності ОСР повинен дотримуватися визначених напрямків та обсягів використання коштів за статтями витрат відповідно до встановленої рішенням НКРЕКП структури тарифу на розподіл електричної енергії та використовувати кошти, отримані за рахунок діяльності з розподілу електричної енергії за цільовим призначенням та з дотриманням принципів здійснення закупівель відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі".
Згідно із пунктом 1.3. Ліцензійних умов, цільове призначення (використання) коштів це використання коштів, отриманих від здійснення ліцензованого виду діяльності у напрямках та обсягах, визначених структурою тарифу на розподіл електричної енергії.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що чинне законодавство України, що регулює ринок електричної енергії, не передбачає можливості покриття витрат, що виникають у діяльності оператора систем розподілу, за рахунок будь-яких інших джерел, аніж тарифу на розподіл електричної енергії, оскільки всі кошти, які надходять до ліцензіата в рахунок оплати за розподіл електричної енергії, мають відповідне цільове призначення, якого останній зобов`язаний дотримуватися.
Фактично ПрАТ «Рівнеобленерго» має право витрачати кошти отримані від своєї господарської діяльності виключно за напрямками та в кількості визначеній НКРЕКП.
Водночас суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 року, №5007-VI державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
А відповідно до частини другої статті 15 цього Закону установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Тобто регулятор зобов`язаний встановлювати економічно обґрунтовані тарифи.
Суд повторно наголошує, що повноваження по встановленню економічно обґрунтованого тарифу витікають з правової природи Регулятора, який зобов`язаний діяти послідовно, не допускати дискримінації, та бути розсудливим.
На час звернення до суду з даним позовом (травень 2025 року) для ПрАТ «Рівнеобленерго» продовжували діяти тарифи на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік, які не забезпечували повного покриття економічно обґрунтованих витрат ПрАТ «Рівнеобленерго», що призвело до виникнення недоотриманого доходу (вказане підтверджено висновком експерта від 18.04.2025). Факт завершення 2025 року не усуває обов`язку державного регулятора забезпечити компенсацію таких витрат, оскільки:
- принцип повного відшкодування витрат має тривалий (перехідний) характер. Нормативна база НКРЕКП прямо передбачає можливість урахування недоотриманого доходу в наступних тарифних періодах. Отже, компенсація може здійснюватися ретроспективно шляхом коригування тарифів у майбутніх періодах;
- порушення регулятором обов`язку щодо економічної обґрунтованості тарифу підлягає усуненню. Якщо тариф був встановлений із відхиленням від затвердженої структури або без урахування обов`язкових складових, це є підставою для судового втручання та зобов`язання регулятора привести його у відповідність до законодавства.
- судовий захист прав ліцензіата не обмежується межами календарного року. Завершення тарифного періоду не припиняє правовідносин щодо відшкодування збитків або недоотриманого доходу.
- економічні наслідки неврахування витрат мають довгостроковий вплив. Недоотриманий дохід впливає на інвестиційну спроможність оператора системи розподілу, виконання інвестиційних програм та якість надання послуг, що суперечить цілям стимулюючого регулювання.
З огляду на викладене, належним способом захисту прав ПрАТ «Рівнеобленерго» має бути зобов`язання НКРЕКП встановити (перерахувати) тариф на послуги з розподілу електричної енергії за 2025 рік, оскільки таке перерахування є необхідним для:
- відновлення порушеного права підприємства на економічно обґрунтований тариф;
- забезпечення дотримання принципів законності та справедливості у сфері державного регулювання енергетики.
Саме перерахунок тарифу за 2025 рік зробить можливим включення до нього суми недоотриманого доходу. Такий перерахунок є єдиним ефективним способом відновлення порушеного права та забезпечення компенсації втрат, спричинених неправомірними діями регулятора.
Таким чином, навіть з урахуванням завершення 2025 року, заявлена вимога є актуальною, обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству України і підлягає задоволенню.
Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що задоволення вимоги про зобов`язання НКРЕКП встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії є втручанням у дискреційні повноваження Регулятора, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права у розглядуваному випадку є найбільш виправданим. А відтак, вказану позовну вимогу слід задовольнити. 
Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 82125100,00 грн. без ПДВ, суд зазначає таке.
Збитки позивача від встановлення економічно необґрунтованого тарифу на послуги розподілу електричної енергії за умови дотримання встановленої законодавством процедури можуть бути відшкодовані.
Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно зі статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Між тим, компенсація витрат не є збитками, які можуть бути відшкодовані у порядку статей 1166, 1173 ЦК України. 
Наразі чинним законодавством передбачено єдиний порядок компенсації витрат ліцензіатів, який полягає у фінансуванні компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, шляхом включення до структури тарифу. 
Так, відповідно до змін, внесених постановою НКРЕКП від 22.02.2024 № 386 «Про затвердження Змін до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов» до Методики визначення сум надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії для операторів систем розподілу, які перейшли на стимулююче регулювання, що є додатком 24 до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 09.06.2021 № 935), додатково отриманий (недоотриманий) дохід за 2025 рік, для оператора системи розподілу (у тому числі для Позивача) визначатиметься як різниця між сумою необхідного доходу, передбаченого встановленою річною структурою тарифів на 2025 рік, та добутком фактичних помісячних обсягів розподілу електричної енергії і тарифів, що діяли у відповідному періоді. Таким чином, виключно за результатами перевірки НКРЕКП може бути встановлено розмір недоотриманого доходу за 2025 рік. 
Крім того, відповідно до пунктів 7-9 Методики, підсумкова сума надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності у звітному році визначається як різниця між сумою, розрахованою відповідно до пункту 5 цього додатка, та розміром об`єктивних чинників недофінансування ліцензованої діяльності, зазначених у пункті 6 цього додатка. Позитивна сума, визначена згідно з пунктом 7 цього додатка, коригується на індекс споживчих цін на товари та послуги з грудня звітного року до грудня попереднього року (використовується інформація, оприлюднена на офіційному вебсайті Державної служби статистики України) та визначається як джерело фінансування інвестиційної програми за умови, що сума невиконання інвестиційної програми не більше 5 %. В іншому випадку така сума підлягає вилученню зі структури тарифів ліцензіата.
Від`ємна сума, визначена згідно з пунктом 7 цього додатка, коригується на індекс споживчих цін на товари та послуги з грудня звітного року до грудня попереднього року (використовується інформація, оприлюднена на офіційному вебсайті Державної служби статистики України) та підлягає включенню до структури тарифів ліцензіата.
А відтак, сума недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності, визначена за результатами перевірки НКРЕКП, підлягає включенню до структури тарифів ліцензіата. 
За наведеного, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача коштів слід відмовити. 
Узагальнюючи викладене у своїй сукупності, суд вважає, що цей позов підлягає задоволенню частково, виходячи із міркувань, наведених вище.
Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат.
У цій справі судом задоволені пов`язані між собою вимоги немайнового характеру, а тому суд стягує на користь ПрАТ "Рівнеобленерго" за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення коштів, задовольнити частково.
Визнати дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо розгляду заяви ПрАТ «Рівнеобленерго» про встановлення тарифу на 2025 рік та встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік шляхом прийняття Постанови № 2217 від 19.12.2024 року, якою встановлено економічно не обґрунтовані тарифи на розподіл електричної енергії для Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в 2025 році - протиправними.
Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити (перерахувати) для Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу електричної енергії на 2025 рік, у відповідності до затвердженої Постановою НКРЕКП від 19 грудня 2024 року № 2217 структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання на 2025 рік та включивши до складу такого тарифу суму недоотриманого доходу (витрат), що зумовлений не відповідністю тарифу на розподіл електричної енергії встановленого постановою НКРЕКП №2217 від 19.12.2024.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (вул. Князя Володимира, буд. 71,м. Рівне,Рівненська обл.,33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 05424874) 
Відповідач - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, 19,м. Київ,03057, ЄДРПОУ/РНОКПП 39369133) 

Повний текст рішення складений 17 березня 2026 року

Суддя       С.М. Дуляницька