ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/9500/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що виявилась у незарахуванні у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у інфекційних відділеннях;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 на посаді медсестри в інфекційному відділенні Брестської обласної дитячої лікарні та з 01.01.2004 по 04.08.2020 на посаді палатної медсестри, сестри медичної стаціонару у КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР, здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років з дати її призначення, а саме з 11.10.2021, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.04.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 16.04.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням його застосування відповідно до рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 № 1-р/2020. 
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (16.04.2025) їй виповнилось 54 років. Страховий стаж становить 31 роки 4 місяці 19 днів, пільговий стаж 22 роки 6 місяців 13 днів. Тому позивач вважає, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як на підставу відмови у призначенні пенсії, на недосягнення нею 55 річного віку є безпідставними, необґрунтованими та таким, що суперечать положенням статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до 01.04.2015), рішенню Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач отримує пенсію по вислузі років. Страховий стаж на дату звернення, становить 31 рік 4 місяці 19 днів, пільговий стаж роботи - 22 роки 6 місяців 13 днів. На день звернення вік особи становить - 54 роки. Отже Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято аргументоване рішення у відповідності до норм законодавства, тому в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенні до позивача.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є правомірними, підстав для зараховування до страхового стажу спірних періодів в подвійному розмірі у органів Пенсійного фонду не має.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
16.04.2025 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії (а.с. 80).
З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішенням від 23.04.2025 № 155 ОСОБА_1 було відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії, перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком (Список № 2). Рішення мотивовано тим, що позивач отримує пенсію по вислузі років. Страховий стаж заявниці, на дату звернення, становить 31 рік 4 місяці 19 днів, пільговий стаж роботи - 22 роки 6 місяців 13 днів. На день звернення вік особи становить - 54 роки (а.с. 96).
27.06.2025 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про зарахування до страхового стажу періоди роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 в інфекційному відділенні Брестської обласної дитячої лікарні та період роботи з 07.06.2000 по 04.08.2020 в КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» (а.с. 17).
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 23.07.2025 № 8505-7816/С-02/8-2500/25 відмовило в зарахуванні стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки пільговий порядок обчислення страхового стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Страховий стаж позивача складає 34 роки 11 місяців 14 днів (врахований по 02.08.2021), в тому числі до страхового стажу зараховано період роботи з 07.06.2000 по 31.12.2003 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 18).
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. 
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон № 1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).
З аналізу наведених норм вбачається, що особа має право на пільгове обчислення страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, лише за періоди роботи до 01.01.2004, а після 01.01.2004 пільговий порядок застосовується лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з абзацом другим пункту 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
У відповідності до статті 6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.
За правилами статті 60 Закону № 1788-XII (у редакції, чинній з 15.08.2003), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відмовляючи позивачу у зарахуванні у подвійному розмірі періоду роботи Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вказує, що вказана робота після 01.01.2004 у подвійному розмірі обчислюється тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Тож спірною є обставина правомірності висновку відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 (01.01.2004 по 04.08.2020) у подвійному розмірі, як це встановлено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області період роботи позивача з 03.09.1990 по 22.02.1999 не зараховано у подвійному розмірі.
Водночас, відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 від 07.09.1990 (в частині спірних періодів), позивач працював:
- з 03.09.1990 по 22.02.1999 - на посаді медсестри інфекційного відділення Брестської обласної дитячої лікарні (запис 1-2);
- з 01.01.2004 по 04.08.2020 - на посаді палатної медсестри дитячого відділення (з 31.05.2005 назва посади «палатна медсестра» була перейменована на «сестра медичного стаціонару») в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер» (запис 3-10) (а.с.12-14).
Згідно копії довідки від 15.04.2025 №2-28/02/176 ОСОБА_2 працювала в КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» (КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР) з 07.06.2000 по 04.08.2020, а саме:
- з 07.06.2000 прийнята на роботу на посаду палатної медсестри дитячого відділення на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника (наказ від 07.06.2000 № 52-0); 
- з 05.08.2000 переведена постійно на посаду палатної медсестри дитячого відділення (наказ від 03.08.2000 №70-0);
- з 09.08.2002 у зв`язку зі змінами в статуті - КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» (наказ від 09.08.2002 № 96);
- з 31.05.2005 у зв`язку зі змінами в штатному розписі у зв`язку з приведенням у відповідність до Державного класифікатора ДК 003-95 назв посад та професій, назва посади «палатна медсестра» перейменована на «сестра медична стаціонару» дитячого відділення для лікування легеневого туберкульозу (наказ від 31.05.2005 № 51-0);
- з 10.07.2019 у зв`язку з реорганізацією закладу - КНП « Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради» ЧОР (наказ від 10.07.2019 №98);
- 04.08.2020 звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату і чисельності працівників, пункту 1 статті 40 КЗпП України (наказ від 03.08.2020 № 92-0).
За зазначений період роботи відпустки по догляду за дитиною та/або без збереження заробітної плати не надавались.
З 10.07.2019 року підприємство реорганізоване шляхом перетворення та перейменування комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» у Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради на підставі рішень сесії Чернігівської обласної ради від 20 грудня 2018 року №41- 16/VII «Про реорганізацію комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» у комунальне некомерційне підприємство» та від 26 червня 2019 року №47-18/VII «Про затвердження передавального акта комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» та проведення організаційно-правових заходів, пов`язаних з перетворенням та перейменуванням у комунальне некомерційне підприємство «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради».
Рішенням 11 сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради від 22 вересня 2022 року № 44-11/VIII «Про реорганізацію КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради заклад реорганізовано шляхом приєднання до КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради та 12 сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради від 29 листопада 2022 року №6-12/VIII «Про затвердження передавального акта комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради».
Відповідно до рішень Чернігівської обласної ради КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР є правонаступником КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР (а.с. 16).
Таким чином, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 на посаді «медсестри інфекційного відділення» Брестської обласної дитячої лікарні та з 01.01.2004 по 04.08.2020 на посаді «палатної медсестри» дитячого відділення, з 31.05.2005 назва посади «сестра медичного стаціонару» в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлений у постановах Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 06.06.2022 у справі № 510/1593/16-а.
Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.04.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 16.04.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням його застосування відповідно до рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 № 1-р/2020, суд зазначає наступне.
З 01.01.2004 основним законом є, насамперед, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який був прийнятий на зміну положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).
Отже, оскільки і Закон № 1058-IV, і Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.
При цьому, суд наголошує на існуванні і виключень з даного загального правила.
Пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (набув чинності з 01.04.2015, далі - Закон № 213-VIII) передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV в редакції до 11.10.2017 передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.
Отже, і після набуття чинності нормами Закону № 1058-IV правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Разом з цим, Законом № 2148-VIII у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.
В подальшому рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.
Конституційним Судом України згідно пункту 3 вищевказаного рішення було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції до Закону № 213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII.
Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).
З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Висновок у рішенні Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2016 зроблений з урахуванням вимог частини другої статті 150 Конституції України в редакції, чинній на момент прийняття рішення № 4-рп/2016, яка є тотожною статті 151-2 Конституції України у редакції на час розгляду справи та статті 8 Конституції України.
Тому, ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
Відтак, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Як слідує з матеріалів справи, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, вік позивача становить 54 роки, страховий стаж позивача складає 31 рік, пільговий стаж 22 роки, що дає право на призначення пенсії за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону № 213-VIII.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 на посаді «медсестри інфекційного відділення» Брестської обласної дитячої лікарні та з 01.01.2004 по 04.08.2020 на посаді «палатної медсестри» дитячого відділення, з 31.05.2005 назва посади «сестра медичного стаціонару» в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 на посаді «медсестри інфекційного відділення» Брестської обласної дитячої лікарні та з 01.01.2004 по 04.08.2020 на посаді «палатної медсестри» дитячого відділення, з 31.05.2005 назва посади «сестра медичного стаціонару» в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та провести перерахунок і виплату пенсії з 21.02.2025, з урахуванням виплачених сум; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 23.04.2025 № 155; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.04.2025.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 16.04.2025, то суд зазначає таке.
З практики Європейського суду витікає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Частиною першою статті 58 Закону № 1058-IV визначено, зокрема, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.
Отже, вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 16.04.2025. 
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вимоги частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 726,72 грн. з кожного.
Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 на посаді «медсестри інфекційного відділення» Брестської обласної дитячої лікарні та з 01.01.2004 по 04.08.2020 на посаді «палатної медсестри» дитячого відділення, з 31.05.2005 назва посади «сестра медичного стаціонару» в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради. 
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 03.09.1990 по 22.02.1999 на посаді «медсестри інфекційного відділення» Брестської обласної дитячої лікарні та з 01.01.2004 по 04.08.2020 на посаді «палатної медсестри» дитячого відділення, з 31.05.2005 назва посади «сестра медичного стаціонару» в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер», КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» Чернігівської обласної ради до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та провести перерахунок і виплату пенсії з 21.02.2025, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 23.04.2025 № 155.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.04.2025.
В решті позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 726,72 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 726,72 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16.04.2026.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ