Справа № 337/1905/25
Номер провадження 2/337/49/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючої судді Калугіної Г.Б.,
за участю секретаря Огурцової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно., яке мотивоване тим, що 28 грудня 2022 року між громадянином України ОСОБА_1 (далі – Позивач) та громадянкою України ОСОБА_2 (далі – Відповідач) було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти у сумі 255 840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок гривень). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики 28 грудня 2022 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П. за №1359. Предметом застави є транспортний засіб, що належить Відповідачу на праві власності, а саме: автомобіль RENAULT MEGANE, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 30.08.2022 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Заставна вартість предмета застави за домовленістю сторін становить 255 840,00 грн. Відповідно до ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна. Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачено договором або законом. Реалізація предмета застави проводиться шляхом продажу з публічних торгів (ст. 591 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з умовами договору позики Відповідач зобов`язувався повернути отримані грошові кошти у встановлений строк. Однак станом на момент звернення до суду Відповідач свої зобов`язання не виконав та суму позики не повернув. Крім того, пунктом 4.2 договору застави передбачено обов`язок Відповідача застрахувати предмет застави на користь Позивача у розмірі не менше 100% його ринкової вартості на весь строк дії договору позики. Відповідно до пункту 4.3 договору Відповідач також зобов`язувався забезпечити доступ Позивача до предмета застави для перевірки його стану та надавати необхідні документи щодо виконання умов договору. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням надати предмет застави для огляду та документи, що підтверджують страхування транспортного засобу, однак Відповідач ухилявся від виконання своїх обов`язків. 23 лютого 2023 року Позивач направив Відповідачу претензію з вимогою надати предмет застави для огляду та підтверджуючі документи щодо страхування. Зазначена претензія була проігнорована. Відповідно до пункту 4.12 договору у разі порушення умов договору Позивач має право вимагати дострокового повернення заборгованості. З метою досудового врегулювання спору 28 лютого 2023 року Позивач направив Відповідачу письмову вимогу про повернення суми позики у розмірі 255 840,00 грн із наданням строку 30 днів для виконання, однак зазначена вимога залишилась без задоволення. У подальшому, 02 лютого 2024 року Позивач повторно направив Відповідачу претензію та вимогу про усунення порушення основного зобов`язання і повернення суми позики, які також були проігноровані. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Позивач зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави, що підтверджується витягом №95773769. Також Відповідачу було направлено письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Перед поданням позову Позивач перевірив інформацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо наявності інших обтяжувачів цього майна. Інших обтяжувачів не виявлено, що підтверджується відповідним витягом з реєстру. Відповідно до пункту 5.1 договору звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, третейського суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивач вжив усіх можливих заходів для досудового врегулювання спору, однак Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань. У зв`язку з цим виникла необхідність у судовому захисті прав та інтересів Позивача шляхом звернення стягнення на предмет застави з метою погашення заборгованості. Позивач повідомляє, що заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2558,40 грн. Також Позивач підтверджує, що інший позов до цього ж Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не подавався. Просить суд, звернути стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу від 28.12.2022 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 28.12.2022 року у загальному розмірі 255 840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок) шляхом реалізації предмета застави з публічних торгів, а також стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 558,40 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 40 копійок).
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025 провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
11.07.2025 від представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Ковтуна В.І. надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що У провадженні судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя Калугіної Г.Б. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Представництво інтересів відповідача у даній справі здійснюється адвокатом Ковтуном В.І., повноваження якого підтверджуються відповідними документами, що додаються до матеріалів справи. Строк на подання відзиву на позовну заяву відповідачем було пропущено у зв`язку з відсутністю необхідних юридичних знань для самостійного підготування процесуальних документів. Окрім того, отримання правничої допомоги через Центр безоплатної вторинної правової допомоги потребувало певного часу. У зв`язку з перебуванням Горулько А.О. у м. Харкові, тоді як розгляд справи здійснюється у м. Запоріжжі, Центром БВПД було видано екстериторіальне доручення щодо надання правничої допомоги клієнту. Формування правової позиції також ускладнювалося територіальною віддаленістю від клієнта та періодичною відсутністю зв`язку. З огляду на викладене, причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву слід визнати поважними. Після ознайомлення із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 заперечується проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі з огляду на такі обставини. Починаючи з 2021 року ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_3 . У період спільного проживання народилася донька — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спільного проживання ОСОБА_3 систематично позичалися грошові кошти у знайомих та друзів. У серпні 2022 року ОСОБА_3 було отримано позику від ОСОБА_5 у сумі близько 9000 доларів США для придбання автомобіля марки Renault Megane, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . Зазначені обставини можуть бути підтверджені матеріалами справи Пустомитівського районного суду Львівської області, а також поясненнями ОСОБА_5 . Після придбання транспортного засобу право власності на автомобіль Renault Megane, 2011 року випуску, було оформлено на ОСОБА_2 . У грудні 2022 року ОСОБА_3 повідомлялося про необхідність повторного отримання грошових коштів у борг, цього разу від ОСОБА_1 . Разом із тим надання грошових коштів ОСОБА_1 було поставлено у залежність від укладення нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу. Зловживаючи довірою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було переконано останню у необхідності підписання договору застави транспортного засобу з огляду на оформлення права власності на автомобіль саме на її ім`я. При цьому запевнялося у відсутності будь-яких ризиків, оскільки повернення грошових коштів планувалося здійснити особисто ОСОБА_3 . Фактичне отримання грошових коштів у розмірі 3000 доларів США відбулося саме ОСОБА_3 . У 2023 році ОСОБА_3 було мобілізовано до лав Збройних Сил України, однак у подальшому ним було самовільно залишено військову частину. Після цього зв`язок із ним був втрачений, допомога новонародженій дитині та цивільній дружині не надається, боргові зобов`язання не виконуються. Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_3 , який зловживав довірою ОСОБА_2 , фактично відбулося заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 у сумі 255 840 грн. Крім того, грошові кошти для придбання автомобіля Renault Megane фактично надавалися ОСОБА_5 шляхом перерахування безпосередньо на рахунок продавця транспортного засобу, після чого оголошення про продаж автомобіля було знято з сайту AutoRia. Зазначені обставини підтверджують, що ініціатором придбання автомобіля та особою, яка фактично користувалася ним, був саме ОСОБА_3 . До відзиву долучаються скріншоти переписки між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у яких ОСОБА_3 визнається факт отримання коштів на придбання автомобіля та власна ініціатива щодо укладення договору застави.11.07.2025від представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Ковтуна В.І. надійшло клопотання про залучення до справи у якості співвідповідача – ОСОБА_3 , оскільки відповідачка ОСОБА_2 взяла кошти в борг у ОСОБА_1 для купівлі автомобіля ОСОБА_3 . Просить суд, визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, поновити строк на подання відзиву, прийняти поданий відзив до розгляду та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у повному обсязі.
11.07.2025 від представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Ковтуна В.І. надійшло клопотання про залучення до справи у якості співвідповідача – ОСОБА_3 , оскільки відповідачка ОСОБА_2 взяла кошти в борг у ОСОБА_1 для купівлі автомобіля ОСОБА_3 
11.07.2025 від представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Ковтуна В.І. надійшло клопотання про залучення до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_5 , оскільки він може повідомити дійсні обставини справи та надати свої пояснення щодо обставин справи.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2025 будо відмовлено в задоволені клопотань представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Ковтуна В.І. та закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Ковтун В.І. проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 28 грудня 2022 року між ОСОБА_1 в особі Позикодавця (далі Позивач), з однієї сторони та ОСОБА_2 в особі Позичальника (далі Відповідач), з іншої сторони, було укладено договір позики грошових коштів на суму 255840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень (арк. 16).
28.12.2022 між ОСОБА_1 в особі Позикодавця (далі Позивач), з однієї сторони та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу (далі Договір) від 28 грудня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П. за № 1359 (арк. 17-20).
Відповідно до п. 2.1 Договору застави від 28.12.2022 предметом застави є транспортний засіб, який належить Відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 4641, а саме: автомобіль марки RENAULT MEGANE, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого 30.08.2022 року. За згодою сторін, заставна вартість предмета застави становить 255840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.
23.02.2023 року ОСОБА_1 відправив претензію ОСОБА_2 про надання предмета застави для огляду та надання відповідних підтверджуючих документів про те, що предмет застави застрахований у розмірі не менш 100 процентів від його вартості на строк дії договору позики. Станом на момент звернення із позовом, Відповідачем було проігноровано претензію щодо надання предмета застави для огляду та надання документів підтверджуючих те, що предмет застави застрахований у розмірі не менш 100 процентів від його вартості на строк дії договору позики. Цим самим Відповідач порушив п. 4.2 та п. 4.3 Договору (арк. 21-22).
28.02.2023 року ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання спору направив ОСОБА_2 претензію про повернення суми позики у розмірі 255840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень та надано строк у 30 днів для повернення суми позики, але станом на момент звернення із позовом, Відповідачем було проігноровано вимогу щодо повернення суми позики у розмірі 255840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень. 
02 лютого 2024 року ОСОБА_2 було направлено вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та Претензію про повернення грошових коштів (арк. 25-28).
17.02.2025 ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення основного зобов`язання (арк. 29-30).
17.02.2025 ОСОБА_1 зареєстрував відомості про звернення стягнення на предмет застави, що підтверджується витягом № 95773769 від (арк. 31).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 572 цього Кодексу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). 
Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 590 цього Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 1 Закону України «Про заставу» також визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Відповідно до ст. 19 даного Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно зі ст. 20 вказаного Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до Постанови ВП ВС від 13.07.2022 у справі № 645/6151/15-ц з метою звернення стягнення на предмет застави обтяжувач (заставодержатель, стягувач) повинен неухильно дотримуватись порядку дій, передбаченого спеціальним для цього виду правовідносин Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Процедура звернення стягнення на заставлене рухоме майно передбачає активні дії заставодателя, який повинен передати предмет обтяження, якщо той перебуває у його володінні. У разі відсутності активних дій заставодателя (передачі предмета обтяження обтяжувачу) звернення стягнення на предмет обтяження відбувається на підставі рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 23, ст. ст. 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Позивач зареєстрував відомості про звернення стягнення на предмет застави, що підтверджується витягом № 95773769 від 17.02.2025 (арк. 31), інші обтяжувачі відсутні, та надіслав 17.02.2025 відповідачці вимогу про усунення порушення основного зобов`язання (арк. 29-30). 
При розгляді справи судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання за договором позики грошових коштів не виконала, тому у позивача виникло право на звернення до суду із вказаним позовом.
За таких обставин, заявлені вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором позики кредитних коштів підтвердженні належними та допустими доказами та підлягають до задоволення. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2558,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , перед ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 місце реєстрації: АДРЕСА_2 , за договором позики від 28.12.2022 в сумі 255840,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок), звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки RENAULT MEGANE, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрованого 30.08.2022 року, який є предметом застави за договором застави від 28.12.2022, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П., зареєстрованим в реєстрі за № 1359, шляхом продажу на публічних торгах згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Стягнути ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 місце реєстрації: АДРЕСА_2 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2558,40 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 40 копійок).
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 16.03.2026.

Суддя Г.Б. Калугіна