РІШЕННЯ
іменем України
19 лютого 2026 року	Справа №459/3608/25	
 	Провадження № 2/451/133/26	

Радехівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - Патинок О.П.
секретар судового засідання - Сологуб М.Р.
Справа № 459/3608/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
Описова частина рішення: 31.12.2025 до Радехівського районного суду Львівської області згідно ухвали судді Шептицького міського суду Львівської області від 08.12.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за підсудністю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 29.12.2016 між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» Чернишевою Ганною Іванівною укладено кредитний договір № 2014413840. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладений Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за кредитним договором № 2014413840 від 29.12.2016. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Брайт Інвестмент») є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 20 583,83 гривень, із яких: заборгованість по тілу кредиту - 17 681,93 гривень, заборгованість по відсотках- 2 901,90 гривень, заборгованість по комісії – 0 гривень. Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за Кредитним договором № 2014413840 від 29.12.2016року у розмірі 20 583,83 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. 
Відповідач відзиву на позовну заяву не надала.

Заяви (клопотання) учасників справи
У позовній заяві представник позивача просить суд розгляд справи проводити без участі позивача та ухвалити заочне рішення (а.с.7).
11.02.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява/повідомлення, де остання просить суд проводити судове засідання 19.02.2026 о 08.20 год. без її відсутності, з рішенням суду згідна (а.с.123-124).

Процесуальні дії у справі
Суддя своєю ухвалою від 31.12.2025 залишив матеріали позовної заяви без руху, 09.01.2026 представником позивача такі усунені.
Суддя своєю ухвалою від 09.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.110).
Суд своєю ухвалою від 29.01.2026 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.119).

19.02.2026 судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 29.12.2016 між ПAT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву на отримання кредиту (звор. арк. а.с.29).
29.12.2016 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2014413840. Відповідно до умов кредитного договору, АТ «ОТП Банк», надав відповідачу кредит в розмірі 3 638,90 гривень на придбання товару строком на 12 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних (а.с.28)
Порядок нарахуванням сум платежів, процентів за користування кредитом, погашення основної суми кредиту та нарахування комісії передбачено Графіком платежів, що є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №2014413840 від 29.12.2016 (звор. арк. а.с.28).
ОСОБА_1 було підписано розписку про отримання картки (звор. арк. а.с.35)
24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою A.B., зареєстрований в реєстрі за № 265, у відповідності до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту. і стає кредитором за кредитними договорами. укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.35-44).
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги за договором кредиту від 29.12.2016 №2014413840 на загальну суму 20 583,83 гривень, із яких: заборгованість по тілу кредиту - 17 681,93 гривень, заборгованість по відсотках- 2 901,90 гривень, заборгованість по комісії – 0,00 гривень (а.с.26).
Як вбачається із виписки з рахунку приватного клієнта №2014413840_CARD за період з 29.12.2016 по 24.03.2023 ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами (а.с.12-23).
Згідно з платіжною інструкцією від 24.03.2023 № 46, ТОВ «Брайт Інвестмент» здійснило плату АТ «ОТП БАНК» за відступлення права вимоги за договором факторингу № 24/03/23 в сумі 7 155 000,00 гривень (а.с.51).
ТОВ «Брайт Інвестмент» направило ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту на підставі ст. ст. 530, 512, 516 ЦК України (а.с.52).
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24.03.2023 заборгованість ОСОБА_1 за договором №2014413840_CARD від 29.12.2016 становить 20 583,83 гривень (а.с.54-70).
Разом із позовною заявою, крім згаданої вищезазначеного, позивач подав до суду такі документи: згоду-дозвіл на обробку персональних даних (а.с.29); копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.30-31); копію картки платників податків ОСОБА_1 (звор. арк. а.с.31); копію рахунку-фактури №ФЧШФТ-0903-1687192 від 29.12.2016 (а.с.32); копію видаткової накладної №ФЧШФТ-0903-15831419 від 29.12.2016 (а.с.33), копію фіскального чеку від 29.12.2016 (звор. арк. а.с.33); опис документів кредитної справи (а.с.34); копія наказу №3 від 21.07.2020 (а.с.53); копія статуту ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с.72-79).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи
Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, визнання відповідачем позову, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Норма ст.549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). 
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, враховуючи положення вказаних статей ТОВ «Брайт Інвестмент» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №2014413840 від 29.12.2016, що був укладений між первісним кредитором AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення від ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №2014413840 від 29.12.2016 в розмірі 20 583,83 грн.
В силу вимог ст. ст. 2,4,12,76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Даючи юридичну оцінку наданим доказам, беручи до уваги, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що заборгованість становить на вказану вище суму, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами
В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.
За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, якщо відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.
На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ними витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.
В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.
Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: копію договору про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025 (а.с.45-47); копію додаткової угоди №2014413840 до договору №43115064 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 (а.с.48); платіжна інструкція №2054 від 03.10.2025 (а.с.50); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серії ДП №4461 від 16.09.2019 (а.с.71).
При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 5 000,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, враховую заперечення відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Резолютивна частина рішення:
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ: 43115064; адреса: 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9, рахунок НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк», код банку (МФО): 307770) заборгованість за Кредитним договором № 2014413840 від 29.12.2016 у розмірі 20 583,83 (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні, 83 копійки).
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ: 43115064; адреса: 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9, рахунок НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк», код банку (МФО): 307770) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ: 43115064; адреса: 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно платіжної інструкції №2436 від 08.10.2025, що становить 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», код ЄДРПОУ: 43115064, місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Січових Стрільців, буд. 9;
Представник позивача: Кириченко Ольга Миколаївна, адреса: м. Дніпро;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Судове рішення складено та підписано 19.02.2026.

Головуючий суддя	Патинок О. П.