ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/7244/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Димарчук Т.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1) про визнання протиправними дій, які полягають у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в розмірі 6о% від суми місячної (чинної) заробітної плати, згідно довідки Волинської обласної прокуратури від 24.02.2025 та обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання провести перерахунок пенсії з 01.01.2025 відповідно до довідки, виданої Волинською обласною прокуратурою про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 24.02.2025 у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження граничного розміру та застосування коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789- XII в редакції, чинній на час призначення пенсії.
До січня 2024 року позивач отримував пенсію перераховану органами ПФУ на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2015 у справі № 161/8319/15-а та рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 140/2555/21 в розмірі 90% від заробітної плати без обмежень згідно чинного на час її призначення законодавства.
19.12.2023 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 140/2555/21 було скасовано рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021, зокрема, в частині терміну «без обмеження виплати пенсії максимальним розміром», що, думку позивача, є протиправним та не узгоджується з чинним законодавством України.
24.02.2025 Волинською обласною прокуратурою позивачу видано оновлену довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) № 21-59 вих-25, що враховується для перерахунку пенсії, у зв`язку з її підвищенням, в якій зазначено, що розмір заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною посадою керівник обласної прокуратури (прокурор області) становить 121 800,00 грн.
10.03.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив з урахуванням вищевказаної довідки, керуючись Законом України «Про прокуратуру», чинного на час призначення йому пенсії, провести перерахунок пенсії у розмірі 90% від заробітної плати працюючого працівника на посаді керівника обласної прокуратури без обмеження її граничним розміром.
Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 18.03.2025 № 3597-3373/Г-02/8-0300/25 йому повідомило про те, що перерахунок пенсії проведений, однак з урахуванням обмежень, визначених ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» №1697 - максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та 60 % від суми місячної заробітної плати.
Із вказаними діями відповідача позивач не згідний, вважає їх протиправними, та такими, що порушують його майнові права на належні пенсійні виплати, а відтак такими, що підлягають оскарженню в судовому порядку.
Зазначає, що абзац 6 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 дійсно передбачає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Але, разом з тим, пенсія позивачу була призначена ще в 2003 році за нормами Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, якими не було встановлено жодного обмеження щодо її граничного розміру. Вказує, що поширення на нього відповідних норм Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, в частині обмеження граничного розміру пенсії суперечить статті 22 Конституції України, яка забороняє звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в тому числі і гарантованого статтею 46 Конституції України права на соціальний захист, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів. 
З наведених підстав позивач вважає, що дії управління щодо перерахунку його пенсії (у розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати та з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність) є протиправними та такими, що вчинені всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Відтак, до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії та зменшення її відсоткового розміру від суми місячної заробітної плати, оскільки такі обмеження виникли після призначення йому пенсії та звужують його права.
Окрім того, вважає протиправними дії відповідача щодо застосування коефіцієнтів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», оскільки питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.15).
У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про прокуратуру” від 05.11.1991 № 1789-ХІІ.
13.03.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 4.2 Порядку розгляд заяви позивача (у урахуванням принципу екстериторіальності) здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
За результатами розгляду заяви від 13.03.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок розміру пенсії позивачу з 01.03.2025. Таким чином, належним відповідачем у вказаній справі є ГУ ПФУ у Вінницькій області. 
Представник відповідача також пояснила, що до заяви про перерахунок пенсії позивач долучив довідку №21-59 вих 25 від 24.02.2025, видану Волинською обласною прокуратурою, згідно з якою розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за відповідною посадою, що враховується для перерахунку пенсії склав 121 800, 00 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок. З 1 грудня 2021 року- 97 500 гривень.
Відтак, розмір пенсійної виплати позивача, після перерахунку, становив 59090,25 грн, з них: 58500,00 грн - основний розмір пенсії від середньомісячного заробітку (97500,00 грн х 60%); 590,25грн - пенсія за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1767-ІІІ “Про пенсії за особливі заслуги перед Україною”.
Разом з тим, статтею 86 Закону № 1697 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Законом України від 19.11.2024 № 4059-ХІ “Про Державний бюджет України на 2025 рік” з 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлено на рівні 2361грн (максимальний розмір пенсії — 23610,00 грн).
Враховуючи зазначене, перерахунок пенсійної виплати позивачу не призвів до збільшення розміру пенсії. 
Окрім того, твердження позивача щодо застосування при проведенні перерахунку його пенсії коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» є безпідставними та необгрунтованими, з огляду на те, що норми вказаної постанови до нього не застосовувалися.
З наведених підстав представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову та залучити до участі у справі належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с.17-19, 30).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 клопотання ГУ ПФУ у Волинській області задоволено, залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області) (а.с.44).
Представник ГУ ПФУ у Вінницькій області у відзиві, поданому до суду 03.09.2025, позовних вимог не визнала та в обгрунтування своєї позиції пояснила, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI).
За положеннями статті 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Зазначені вище положення Закону №3668-VI не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018у справі №361/4922/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 10.12.2020 у справі №580/492/19, у справі №580/5238/20 від 10.09.2021.
Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувано нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. 
Оскільки перевищення розміру пенсії позивача, стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зазначені положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Незгода позивача з тим, як держава врегулювала спірні правовідносини, а також небажання виконувати приписи законодавчих та урядових нормативно-правових актів, не може слугувати переконливим аргументом протиправності дій суб`єкта владних повноважень.
З наведених підстав представник ГУ ПФУ у Вінницькій області просила відмовити у задоволенні позову, а провадження у справі зупинити до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №240/1202/25 (а.с. 49-56).
У відповіді на відзив, поданій до суду 10.09.2025, представник позивача підтримала доводи та аргументи викладені у позовній заяві та просила відмовити у задоволенні клопотання ГУ ПФУ у Вінницькій області про зупинення провадження у даній справі (а.с.70-72). 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання представника ГУ ПФУ у Вінницькій області про зупинення провадження в даній адміністративній справі (а.с. 78).
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримував пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії, у розмірі 90% місячної заробітної плати. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 № 21-59 вих 20 відповідно до статті 50-1 3акону України “Про прокуратуру” від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції ч. 20 статті 86 3акону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження суми пенсії максимальним розміром; зобов`язати здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 3акону України “Про прокуратуру” № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), первинної редакції ч. 20 статті 86 3акону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 за № 21-59 вих-20 без обмеження її максимальним розміром, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01.10.2020.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі №140/2555/21 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.12.2020 №86 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.12.2020 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 за №21-59вих-20. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 30.09.2021 скасував рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, які стосуються обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та ухвалив в цій частині нове, яким зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 1 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 4 листопада 2020 року за №21-59 вих-20 без обмеження її максимальним розміром, з врахуванням фактично виплачених сум.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №140/2555/21 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 скасовано, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 залишено в силі.
В подальшому, Волинською обласною прокуратурою 24.02.2025 видано ОСОБА_1 довідку №21-59 вих.25 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. Довідка видана відповідно до статті 81 Закону України “Про прокуратуру” та рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 (а. с. 12). 
Згідно з даною довідкою розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами, чинними на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою керівника обласної прокуратури (прокурор області), становить: посадовий оклад – 72000,00 грн, надбавка за вислугу років (30%) – 21600, 00 грн, надбавка за роботу з таємними документами (15%) – 10800, 00 грн, матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12) – 8700 грн х 2, всього 121800, 00 грн.
13.03.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі зазначеної довідки (а.с.66).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, розгляд заяви позивача (у урахуванням принципу екстериторіальності) здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
За результатом розгляду заяви від 13.03.2025, ГУ ПФУ у Вінницькій області з 01.03.2025 здійснило перерахунок пенсії позивачу у розмірі 60 % від заробітку та з обмеженням 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, внаслідок чого розмір пенсії ОСОБА_1 склав 23 610, 00 грн (а.с.68).
На звернення позивача до ГУ ПФУ у Волинській області щодо перерахунку пенсії, відповідач 1 у листах №3597-3383/Г-02/8-0300/25 від 18.03.2025 та №0300-0202-8/27641 від 25.04.2025 повідомив про те, що відповідно до частини другої-четвертої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII “Про прокуратуру” (далі - Закон № 1697) пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. У листі вказано, що розмір пенсійної виплати, після перерахунку, складає 59090,25грн, з них: 58500,00 грн - основний розмір пенсії від середньомісячного заробітку (97500,00грн х 60%); 590,25 грн - пенсія за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767-ІІІ “Про пенсії за особливі заслуги перед Україною”. Статтею 86 Закону № 1697 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 19.11.2024 №4059-ХІ “Про Державний бюджет України на 2025 рік” з 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлено на рівні 2361 грн (максимальний розмір пенсії - 23610 грн). Враховуючи зазначене, перерахунок пенсійної виплати не призвів до збільшення її розміру. Пенсію перераховано відповідно до норм чинного законодавства (а.с.11).
Вважаючи дії пенсійного органу щодо перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 6о% від суми місячної заробітної плати та обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Частиною дев`ятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ передбачено, що прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI у статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70».
Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри «70» замінено цифрами « 60».
За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01 січня 2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно із частиною двадцятою статті 86 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Суд зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Ураховуючи наведене, суд вважає, що правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (13.03.2025) стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Зазначені висновки суду узгоджуються зі сталою та послідовною практикою Верховного Суду, сформованою під час розгляду аналогічних правовідносин.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, що втратили працездатність, суд зазначає наступне.
За змістом статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011№ 3668-VI (який набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991№ 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацами першим, другим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011№ 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
На думку суду, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011№ 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
За таких обставин, суд вважає, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.
Отже, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Під час розгляду справи, суд застосовує висновки, сформовані Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12. 2021 у справі №580/5962/20, Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20 та у постановах від 12.01.2022 у справі №140/16989/20, від 07.09.2022 у справі №420/11948/21, від 14.09.2022 у справі №380/7330/21 від 08.03.2023 у справі №620/3634/21.
У вказаному контексті суд також звертає увагу, що право ОСОБА_1 на здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність було предметом розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №140/2555/21. У постанові від 19.12.2023 по справі №140/2555/21 Верховний Суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697 -VІІ, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. Відтак, постановою Верховного Суду у справі №140/2555/21 касаційну скаргу ГУ ПФУ у Волинській області задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 скасовано, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 (яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром) залишено в силі. 
Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08).
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення».
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 та у постанові від 07.09.2022 у справі №420/11948/21.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства та актуальних позицій Верховного суду у подібних справах, суд дійшов висновку, що пенсійним органом обґрунтовано здійснено перерахунок пенсії позивачу у розмірі 60 % від заробітку та з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Окрім того, твердження позивача щодо протиправності застосування при проведенні перерахунку його пенсії коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» є безпідставними та необгрунтованими, з огляду на те, що жодних коефіцієнтів зменшення пенсії під час її перерахунку з 01.03.2025 пенсійним органом не застосовувалось.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 6, код ЄДРПОУ 13358826).
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, Україна, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Зодчих, 22, код ЄДРПОУ 13322403).

Суддя Т.М. Димарчук