Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

08 квітня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/4115/25
Провадження № 33/4815/100/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Збитковська Т.І.
з участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – адвоката Волчка Б.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року, - 
ВСТАНОВИЛА: 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводить, що в матеріалах справи відсутні докази руху транспортного засобу під його керуванням та зупинки автомобіля патрульними. Відеоматеріалами зафіксовано, що його автомобіль Lexus RX 350 номерний знак НОМЕР_1 стояв у нерухомому стані з вимкненим двигуном. Під час спілкування з працівниками поліції його поведінка є адекватною, а мова чіткою, а, відтак, підстав для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відносно нього не було. Стверджує, що 09 серпня 2025 року після складання відносно нього адміністративних матеріалів він пройшов огляду в медичному закладі, що підтверджується відповідним медичним висновком, згідно з яким в нього ознак сп`яніння не виявлено. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та поновити строк на апеляційне оскарження постанови, копію якої отримано – 23 жовтня 2025 року (а.с. 12). 
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та адвоката Волчка Б.П. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи й докази, надані в розпорядження апеляційного суду, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга – задоволенню. 
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №417602 від 09 серпня 2025 року вбачається, що 09 серпня 2025 року о 17 год. 13 хв., в с. Хотин Рівненського району Рівненської області, по вул. Центральній 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus р.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту – Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Так, згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби) або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції).
За змістом ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а й шляхом оформлення письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.
У направленні, форма якого визначена в додатку №1 до Інструкції, має бути зазначений конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, точний час видачі направлення та інше.
З наведеного слідує, що огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є невід`ємною складовою освідування водія і поліцейський зобов`язаний запропонувати йому пройти такий медичний огляд, а в разі незгоди – зафіксувати відмову. 
При цьому, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною і очевидною.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Здійснення працівником поліції відеофіксації огляду на стан сп`яніння не звільняє його від обов`язку належного оформлення адміністративних матеріалів, які лежать в основі доведення обставин протоколу про адміністративне правопорушення.
Встановлений Інструкцією порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння належним чином дотриманий не був.
З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що були вказані поліцейським в акті огляду та направленні до медичного закладу, і слугували правовою підставою для ініціювання процедури освідування водія.
На відеозаписі зафіксовано, що поліцейський неодноразово просив ОСОБА_1 дихнути йому в обличчя, що об`єктивно свідчить про наявність у патрульного сумнівів щодо наявності у водія запаху алкоголю з порожнини рота.
Разом з цим, окрім запаху алкоголю з порожнини рота, поліцейським на місці зупинки не озвучувалися водію інші ознаки сп`яніння, що вказані в адміністративних матеріалах, та які були оголошені йому лише в медичному закладі.
Таким чином, виявлені поліцейським у водія ознаки алкогольного сп`яніння не підтверджуються матеріалами відеофіксації та носять формальний характер, що вказує на відсутність правових підстав для освідування ОСОБА_1 ..
Будучи доставленим на освідування до медичного закладу, ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкогольних напоїв, однак відмовився пройти такий огляд під впливом у телефонному режимі невстановленої особи.
Водночас, складене працівником поліції письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу не містить відомостей про його відмову від освідування.
Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 належним чином не усвідомлював наслідків та відповідальності за відмову від медичного огляду, а його права та обов`язки, зокрема, право на отримання правничої допомоги, було роз`яснено поліцейським після залишення медичної установи безпосередньо перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
На переконання апеляційного суду, обставини даної справи не свідчать, що відмова ОСОБА_1 від освідування була вчинена ним з метою приховати стан алкогольного сп`яніння та уникнути від відповідальності, на підтвердження чого ним було надано медичний висновок, у якому лікарем зазначено, що ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не перебував. 
Так, згідно висновку лікаря медичного закладу КП «РОЦПЗН» від 09.08.2025 року, куди  ОСОБА_1 направлявся працівниками поліції, останній пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння після оформлення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за результатами якого у нього не було виявлено ознак сп`яніння. 
В ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що має проблеми зі здоровям, вживає ліки і йому протипоказані певні медичні маніпуляції. У такій ситуації перебував вперше і у розмові в телефонному режимі його налякали, що будуть маніпулятивно брати кров, він злякався і відмовився. У подальшому, отримавши правову консультацію, негайно пройшов огляд у лікаря, який за результатами огляду стан сп`яніння не виявив. 
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини – притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що обставини, зазначені в протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження, а, відтак, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И ЛА:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року скасувати.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1  закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська