Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа №711/11156/25
Провадження №2/711/428/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Позарецької С.М.
при секретарі Овезовій Ю.В.,
за участю
представника позивача
адвоката Руденко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області у справі № 538/1174/16-ц від 16.01.2018 з нього, ОСОБА_1 , було стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Позивач вказує, що він добросовісно і в повному обсязі виконує вказане рішення суду, заборгованості зі сплати аліментів не має.
Крім того, рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області у справі № 541/597/24 від 04.06.2025 з нього, ОСОБА_1 , було стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Як зазначено, за законодавчо встановленими правилами, на утримання двох дітей розмір аліментів має складати 1/3 частки (33%) з усіх видів заробітку доходу платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказана норма закріплена приписами ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України. Відтак, враховуючи зазначені вище рішення судів, частка аліментів, яка присуджена йому, складає 41% замість 33%, що є більшим за визначену законодавством частку.
Тож, враховуючи наведене вище, позивач ставить питання про зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області у справі № 538/1174/16-ц від 16.01.2018, де з нього було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Вказане зменшення, як повідомлено, є результатом зміни обставин та його витратної частини, які виникли у нього та обґрунтовуються і мотивуються наступним:
-12.10.2023 він уклав шлюб із ОСОБА_5 ;
- його дружина, ОСОБА_5 , має захворювання, що підтверджується довідкою від 05.11.2025 про стан здоров`я та випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.11.2025. Витрати на численні обстеження та проходження лікування відбуваються за його рахунок;
- його дружина, ОСОБА_5 , є непрацюючою, що підтверджується довідкою від 04.11.2025, і, відповідно, перебуває на його повному утриманні;
- його мати, ОСОБА_6 , непрацездатна, є особою з інвалідністю II групи та перебуває на його фактичному грошовому утриманні;
- його мати постійно проходить лікування, що підтверджується випискою із картки амбулаторного хворого № 163637 від 10.11.2025, та потребує від нього постійної допомоги; 
- він має заборгованість в АТ «ПриватБанк» за кредитними договорами в розмірі: 66593,84 грн., 78530,07 грн.; 27942,33 грн.; 84210,26 грн., які змушений брати для забезпечення лікування дружини та матері. 
На його думку, вказане вище свідчить про те, що він не в змозі витримувати таке фінансове навантаження, будучи єдиною працевлаштованою особою та, маючи на утриманні, як дружину, так і матір (особу з інвалідністю), несучи витрати по утриманню житла (комунальні витрати, продукти, ліки, сплата кредитних зобов`язань) та інші витрати на невідкладні непередбачувані потреби, пов`язані із зазначеними вище обставинами.
Водночас, позивач стверджує, що він не буде обмежуватися виключно сплатою аліментів, а буде намагатися за можливості допомагати іншими способами, повноцінно спілкуватися з дітьми. Зміна розміру аліментів є критично важливою для його подальшого життя та здоров`я його близьких, є єдиною реальною можливістю направити частину коштів на їх порятунок і в подальшому - на стабільне забезпечення потреб їх з відповідачем дітей. Наголошує на істотному погіршенні його матеріального стану. На його утриманні перебувають двоє дітей, дружина та матір.
До того ж, як вказує позивач, його матеріальне становище змінилося в гіршу сторону, і ці зміни, з врахуванням рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі № 541/597/24 впливають на змогу сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі.
Відтак, враховуючи наведене вище, зміну сімейного стану та погіршення його матеріального стану, збільшення фінансового навантаження, він просить зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області у справі № 538/1174/16-ц від 16.01.2018, яким з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, із 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, судові витрати просить покласти на сторони пропорційно до ухваленого рішення.

Ухвалою суду від 03.12.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.
02.01.2026 відповідачем, через свого представника - адвоката Листопад Н.А., подано до суду письмовий відзив на позовну заяву в обґрунтування своїх заперечень проти позову, який прийнято судом. Свою позицію заперечення проти позову обґрунтовує тим, що відповідно до частини 5 статті 183 СК України не передбачено право позивача вирішувати питання про зменшення розміру аліментів. Крім того, як на підставу зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину, позивач посилається на зміну сімейних обставин. Водночас, позивач не довів: скільки коштів щомісячно він витрачає на дружину ОСОБА_5 ; який розмір коштів його дружина отримує щомісячно, перебуваючи на обліку в Черкаській філії Черкаського обласного центру зайнятості з 03.11.2025; не повідомив про наявність у дружини приватного житла, автомобіля чи то інших доходів. До того ж, зауважує на тому, що ОСОБА_5 не визнана непрацездатною та особою, яка потребує стороннього догляду. Мати позивача, ОСОБА_6 , має дохід від держави, про його розмір позивач не повідомив. Мати також має приватне житло, одружена, не виключено, що має депозитні рахунки в банках, та ніякими належними та допустимими доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 щомісячно надає їй грошову допомогу. Вважає, що не є належним доказом для зменшення розміру аліментів і наявність у позивача кредитних зобов`язань та дійсність їх витрат на лікування дружини та матері.
Також звертає увагу на те, що позивач має на праві спільної власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . Позивач працює в Головному Управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області та має значний щомісячний дохід, про що свідомо не надав до суду довідку про своє матеріально-грошове забезпечення.
Крім того, з 20.02.2024 позивач ухилявся від утримання свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим фактично залишив свого сина без допомоги, всі обов`язки виконує відповідач самостійно. При розгляді Лохвицьким районним судом Полтавської області справи про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач просив відмовити. До того ж, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі № 541/597/24 було оскаржено позивачем до Полтавського апеляційного суду. У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 було відмовлено, рішення залишено без змін.
Таким чином, вважає, що позивач зобов`язаний виплатити аліменти на утримання сина ОСОБА_4 з 20.02.2024, тобто у нього існує борг по несплаті аліментів. Належними доказами відсутність боргових зобов`язань по аліментних стягненнях позивач не підтвердив. Доказів того, що в позивача погіршився майновий стан, суду не надано.
Враховуючи зазначене вище, просить ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача – адвокат Радченко О.П. підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позові та з урахуванням доказів, які додані до нього. Крім того, зазначила, що позивач є працездатним, працює та отримує щомісячний дохід близько 20000 грн. він не має ніяких пільг. Його мати мешкає разом з ним у квартирі, яка ними приватизована; мати є пенсіонером, але представнику не відомо, який розмір пенсії отримує матір позивача. Його дружина не отримує доходів, на теперішній час перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа, яка шукає роботу. Також зауважила, що позивач сплачує аліменти на утримання дітей через органи ДВС, заборгованість по аліментах у нього відсутня.
У судове засідання позивач не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи в установленому законом порядку.
У судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, хоча повідомлялися судом про час, дату та місце проведення розгляду справи в установленому законом порядку. 02.01.2026 відповідачем, через свого представника - адвоката Листопад Н.А., подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши думку представника позивача, враховуючи заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 21.06.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб, про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 814 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.06.2018. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_7 , дружини – ОСОБА_7 .
За час спільного проживання в сторін народилося двоє дітей: син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 07.06.2016 Лохвицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 83, та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим 04.08.2020 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1239.
Вказані обставини встановлені рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2023 у справі № 711/2721/23, яким розірвано шлюб, укладений 21.06.2018 (актовий запис № 814) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Дане судове рішення набрало законної сили 28.08.2023.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.
Відповідно до рішення Лохвицького районного суд Полтавської області від 16.01.2018 у справі № 538/1174/16 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Дане судове рішення набрало законної сили 15.02.2018.
Крім того, рішенням Лохвицького районного суд Полтавської області від 04.06.2025 у справі № 541/597/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.02.2024, до досягнення повноліття дитиною.
Означене судове рішення було оскаржене представником ОСОБА_1 – адвокатом Филем Олександром Миколайовичем. За результатами розгляду його апеляційної скарги 27.10.2025 Полтавським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04.06.2025 - залишено без змін.
Також, встановлено, що 12.10.2023 ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .
Судом досліджені ряд письмових документів, які підтверджують факт наявності захворювань у дружини позивача – ОСОБА_8 та проходження нею лікування. Що стосується особи ОСОБА_6 , то позивачем не доведені обставини про те, що вона є матір`ю позивача і, що обставини про наявність у неї хвороб, перебування її на пенсійному обліку тощо мають значення для цієї справи.
Як встановлено судом, позивач, є капітаном служби цивільного захисту та проходить службу в ДСНС України. На теперішній час займає посаду начальника хіміко-радіометричної лабораторії групи радіаційно-хімічного та біологічного захисту аварійно-рятувальної частини Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Черкаській області, що підтверджується довідкою № 19 від 08.03.2024.
Також судом встановлено, що позивач не є особою з інвалідністю, працездатний, працює та отримує щомісячний дохід, а відповідач, на теперішній час, разом із синами тимчасово перебуває за кордоном, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. 

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу чи групи доказів.
За нормами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). 
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Аліменти – це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. 
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК).
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
За нормами ч.ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан.
Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану не є самостійною, залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Суд вважає, що при розгляді справ про зміну розміру аліментів слід приймати до уваги, що вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, але такими доказами можуть бути, наприклад, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а також інформація (витяг, довідка) про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, які містять, зокрема, дані щодо суми всіх доходів фізичної особи за відповідний період. Вказана позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 14.06.2023 в справі № 758/8284/21.
Водночас, у цій справі позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження свого дійсного матеріального стану. Доказів про те, що позивач не має інших доходів, окрім заробітної плати, рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого він отримує або може отримувати доходи, до суду не надано. Крім того, довідки про заробітну плату за основним місцем роботи на момент звернення до суду з позовом позивачем також не надано. Посилання позивача на те, що він працює і отримує доходи за основним місцем роботи, не свідчить про те, що заробітна плата є єдиним джерелом його доходу. Рішенням Лохвицького районного суд Полтавської області від 16.01.2018 у справі № 538/1174/16 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, а не виключно від його заробітної плати.
Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилався також на зміну свого сімейного стану. Зокрема, вказував, що 12.10.2023 він одружився з ОСОБА_5 . Зазначав, що внаслідок зміни сімейного стану на його утриманні окрім двох синів від попереднього шлюбу, тепер перебуває його дружина, яка не працює та не отримує ніякого доходу, що є підставою для зменшення розміру аліментів. 
Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його дружина перебуває на його утриманні. Отже, доводи скаржника про перебування на його утриманні його дружини є недоведеними, а сам по собі факт реєстрації ним шлюбу не впливає на обсяг його обов`язків щодо утримання дітей від попереднього шлюбу. Вказане свідчить про те, що зміна сімейного стану позивача в даному випадку не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Лохвицького районного суд Полтавської області від 16.01.2018 у справі № 538/1174/16.
Крім того, як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилався також на те, що на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_6 , яка є непрацездатною та є особою з інвалідністю II групи. Проте, жодними належними письмовими доказами стороною позивача не підтверджено, що ОСОБА_6 є матір`ю позивача і, що вона перебуває під опікою, піклуванням чи на утриманні позивача. Сам по собі факт отримання позивачем кредитів, також не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.
Положення статті 192 СК України не передбачає зміну матеріального або сімейного стану платника аліментів обов`язковою та безумовною підставою для зміни їх розміру.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зменшення розміру аліментів, які визначені рішенням Лохвицького районного суд Полтавської області від 16.01.2018 у справі № 538/1174/16, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Лохвицького районного суд Полтавської області від 16.01.2018 у справі № 538/1174/16, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення матеріального становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам. 
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 16.09.2020 по справі № 565/2071/19.
Крім того, у судовому засіданні встановлено, що позивач є працездатним, працює та отримує регулярний заробіток, має у власності нерухоме майно. Утримання аліментів проводиться із заробітної плати боржника.
З огляду на зазначені вище обставини, надавши аналіз та оцінку наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони не доведені жодними належними, допустимими та переконливими доказами. При цьому, слід зазначити, що при наявності нових чи інших обставин, передбачених ст. 192 СК України, позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 16 від 18.11.2022.
Водночас, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення, то сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за подачу позову до суду, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989, ст.ст. 51, 55 Конституції України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352-354 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначений рішенням Лохвинського районного суду Полтавської області від 16.01.2018 у справі №538/1174/16, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 27.02.2026.

Головуючий суддя С.М. Позарецька