ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2026 р. Справа№ 910/15998/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Гончарова С.А. 
Сибіги О.М. 

без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024
у справі №910/15998/23 (суддя Сташків Р.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»
до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок»
про стягнення 259 339,22 грн.

В С Т А Н О В И В :

16.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" про стягнення боргу за договором постачання електричної енергії №956-31-2021 від 31.12.2021 в сумі 259 399,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на виконання умов Договору позивач належним чином постачав електричну енергію відповідачу, а останній оплачував отриману електричну енергію. В період постачання з 01.01.2022 по 30.06.2022 відповідач здійснив своєчасну та повну оплату відповідно спожитого за цей період обсягу електричної енергії. Проте за період з 01.07.2022 по 30.09.2022 відповідач спожиту електроенергію не оплатив.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» 259 339,22 грн боргу, 3 890,09 грн судового збору та 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Казенне підприємство «Укрспецзв`язок» звернулося 07.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 07.08.2024, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/15998/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. До апеляційної скарги долучено клопотання про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про задоволення позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Відповідач зазначив, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Зокрема території Чаплинської селищної територіальної громади Херсонської області та Василівської міської територіальної громади, крім с. Кам`янське, Запорізької області є тимчасово окупованими з 24.02.2022 та 26.02.2022 відповідно.
Наказами відповідача від 01.06.2022 та від 16.05.2022 ЦЕЗ №76 та ЦЕЗ №63 було оголошено простій не з вини працівників на період до моменту деокупації відповідних територій та можливості відновлення роботи.
Зазначене спростовує факт використання/споживання електроенергії по об`єкту ЦЕЗ №76 з 01.06.2022 та по об`єкту ЦЕЗ №63 з 16.05.2022.
Відповідач також звертався до операторів розподілу системи про відключення вказаних об`єктів та коригування обсягів фактичного споживання електроенергії.
Скаржник вважає, що суд при винесені оскаржуваного рішення не врахував зазначених обставин та необґрунтовано дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/15998/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15998/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/15998/23.
26.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/15998/23.
У зв`язку зі звільненням судді Шаптали Є.Ю. у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.09.2024 у справі №910/15998/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 прийнято справу №910/15998/23 за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А., відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/15998/23 та призначено справу до розгляду без виклику сторін.
26.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/15998/23 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 у касаційному порядку Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.11.2024 у справі №910/15998/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 прийнято справу №910/15998/23 за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2024 задоволено клопотання Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» про зупинення провадження у справі. Зупинено апеляційне провадження у справі №910/15998/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №908/1162/23 за матеріалами касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» до Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення 1 593 623,84 грн.
Також зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи №908/1162/23.
13.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» надійшла заява про виконання ухвали суду, до якої долучена постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.10.2025 у справі №910/15998/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 прийнято справу №910/15998/23 за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Сибіга О.М. Поновлено апеляційне провадження у справі №910/15998/23 за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024. Призначено до розгляду без виклику учасників справи.
03.12.2025 розгляд справи №910/15998/23 не відбувся та ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 розгляд справи №910/15998/23 призначено без виклику учасників справи на 21.01.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.01.2026 у справі №910/15998/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 прийнято справу №910/15998/23 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 клопотання Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишено без задоволення. Розгляд справи №910/15998/23 за апеляційною скаргою Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 призначено на 11.03.2026 без повідомлення (виклику) учасників справи.
У зв`язку з участю судді Кравчука Г.А. у з`їзді суддів України, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.03.2026 у справі №910/15998/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 прийнято справу №910/15998/23 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX, Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, тобто до 04 травня 2026 року.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, справа №910/15998/23 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 31.12.2021 між позивачем як постачальником та відповідачем як споживачем укладено Договір №956-31-2021 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу електричну енергію для забезпечення потреб об`єктів КП «Укрспецзв`язок», а споживач оплатити постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов цього Договору.
Найменування предмету закупівлі: Електрична енергія (код згідно ДК 021:2015-09310000-5) (п. 1.2 Договору).
Відповідно до умов пункту 2.1 Договору у редакції, викладеній додатковою угодою до Договору № 5 від 30.09.2022 строк поставки електричної енергії з 01.01.2022 до 30.09.2022.
Пунктом 2.2 Договору визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником на підставі поданих споживачем за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до початку звітного місяця заявок, які мають містити, зокрема відомості щодо обсягів місячного споживання.
Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції шляхом приєднання відповідача до умов Договору.
Згідно з пунктом 2.6 Договору місцем постачання електричної енергії є об`єкти споживача, що знаходяться на території України, які підключені до електричних мереж операторів систем розподілу (Додаток №4 до Договору).
Позивач зазначає, що на виконання умов Договору він належним чином постачав електричну енергію відповідачу, а останній оплачував отриману електричну енергію. В період постачання з 01.01.2022 по 30.06.2022 відповідач здійснив своєчасну та повну оплату відповідно спожитого за цей період обсягу електричної енергії.
Водночас, Позивачем було сформовано і направлено відповідачу:
- Акт №УГР00003125/1 прийому-передачі електричної енергії від 31.07.2022 (Електрична енергія. Херсонська область: обсяг 12914 квт/год; Запорізька область: 3713 кВт/год) загалом на суму 84044,58 грн за липень 2022 року; 
- Акт №УГР00003748 приймання-передачі електричної енергії від 31.08.2022 (Електрична енергія. Херсонська область: обсяг 12259 квт/год; Запорізька область: 4805 кВт/год) загалом на суму 91509,52 грн за серпень 2022 року;
- Акт №УГР00004103 приймання-передачі електричної енергії від 30.09.2022 (Електрична енергія. Херсонська область: обсяг 12238 квт/год; Запорізька область: 2321 кВт/год) загалом на суму 83785,12 грн.
Однак, 09.08.2022 відповідач повідомив позивача про те, що об`єкти відповідача, що знаходяться на території Запорізької, Херсонської та Луганської областей входять у перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 липня 2022 року відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75. Також, відповідач просив позивача на період воєнного стану внести зміни в Договір з ОСР (операторами системи розподілу) щодо не проведення попередньої оплати рахунків розподілу електричної енергії за об`єктами відповідача.
Позивач зазначає, що шляхом проведення прямих переговорів між представниками позивача та відповідача, позивачем було роз`яснено відповідачу про неможливість виконання прохання, викладеного у листі №31/71 від 09.08.2022, оскільки договори з розподілу електричної енергії, укладені між позивачем та операторами системи розподілу не мають індивідуалізованого характеру щодо об`єктів відповідача, розповсюджують свою дію на всіх споживачів, що віднесено до реєстру споживачів позивача на відповідній території. Відповідно, пооб`єктне виключення окремих об`єктів відповідача з договорів з розподілу та не проведення розрахунків з операторами системи розподілу є неможливим.
Так, відповідно до пункту 2.1 Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №230 від 24.12.2019, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», ОСР надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за EIC- кодами споживачів та їх точками вимірювання.
Аналогічне положення міститься у пункті 2.1 Договору №1111299 від 24.12.2019 електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, укладеного між позивачем та Акціонерним товариством «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО».
Як вбачається з матеріалів справи, Акт №УГР00003125/1 прийому-передачі електричної енергії від 31.07.2022 відповідачем було підписано, що підтверджується копією відповідного акта, однак Акти №УГР00003748 від 31.08.2022 та № УГР00004103 від 30.09.2022 не підписані відповідачем.
У зв`язку із не підписанням відповідачем наведених вище Актів, позивач з метою підтвердження факту постачання електричної енергії відповідачу на території Херсонської та Запорізької областей звернувся до Оператору системи розподілу електроенергії у Херсонській області - АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» та Оператору системи розподілу електроенергії у Запорізькій області - ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО».
У відповідь, Оператор системи розподілу на території Херсонської області АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» надав позивачу лист №001-004577 від 02.10.2023, яким підтверджує факт отримання відповідачем електричної енергії у наступних кількостях та наступних обсягах, яку йому поставив позивач: з 01 по 31 липня 2022 року 12914 кВт/год, з 01 по 31 серпня 2022 року 12259 кВт/год, з 01 по 30 вересня 2022 року 12238 кВт/год.
Крім того, Оператор системи розподілу на території Запорізької області ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» надав позивачу Лист №№008-33/173 від 05.10.2023, яким підтверджує факт отримання відповідачем електричної енергії у наступних кількостях та наступних обсягах, яку йому поставив позивач: з 01 по 31 липня 2022 року 3731 кВт/год, з 01 по 31 серпня 2022 року 4805 кВт/год, з 01 по 30 вересня 2022 року 2321 кВт/год.
Відповідно пункту 4.9 Договору розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.
За умовами до п. 4.11 Договору по закінченню розрахункового періоду постачальник зобов`язаний надати для підписання споживачу Акт. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати Акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів або надати вмотивовану відмову від підписання Акту у цей же строк.
Листом №50 від 26.04.2023 позивач звертався до відповідача з проханням про повернення підписаних примірників: Акту №УГР00003748 приймання-передачі електричної енергії від 31.08.2022 та Акту №УГР00004103 приймання-передачі електричної енергії від 30.09.2022.
Відповідач надав письмову відповідь у листі №31/445/8-23 від 28.04.2023, якою підтвердив, що постачальником вчасно надані наступні акти прийому-передачі електричної енергії: - Акт №УГР00003748 приймання-передачі електричної енергії від 31.08. 2022, - Акту №УГР00004103 приймання-передачі електричної енергії від 30.09.2022. Проте, відповідач зазначив, що не може підтвердити позивачу обсяг спожитої електричної енергії на тимчасово окупованих територіях (Херсонська область, Запорізька область), який надали оператори системи розподілу АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» та ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», у зв`язку з чим не може повернути постачальнику завірені примірники вищевказаних актів.
Позивач направив на адресу відповідача претензію №51 від 26.04.2023 про сплату заборгованості перед позивачем за спожиту із 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року електричну енергію на суму 259 339,22 грн, однак відповідачем так і не було оплачено відповідну суму коштів, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на наступне:
- акт за липень місяць підписано відповідачем помилково;
- в період з 01.07.2022 до 30.09.2022 АТ «Херсонобленерго» та ПАТ «Запоріжжяобленерго», як операторами системи розподілу, здійснено необґрунтований розподіл електричної енергії, а позивачем, як постачальником, здійснено безпідставне постачання електричної енергії на ЦЕЗ №76 та ЦЕЗ №63 у неправомірно пред`явлених обсягах, оскільки вони знаходились на окупованих російською федерацією територіях України, відповідно, використання електричної енергії у пред`явлених позивачем обсягах такими об`єктами не здійснювалось;
- у спірний період ЦЕЗ № 63 та ЦЕЗ № 76 перебували у простої, оголошеному наказами КП «Укрспецзв`язок» від 01.06.2022 № 112 та від 16.05.2022 № 92, а з працівниками відповідача, зокрема було призупинено трудові відносини, що унеможливлює надання показників лічильників для підтвердження фактично спожитої електричної енергії;
- долучені позивачем докази не є достатніми доказами для стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості;
- відповідач звертався до операторів системи розподілу щодо припинення постачання електроенергії на ЦЕЗ № 63 та ЦЕЗ № 76.
Відповідно до законів України "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про ринок електричної енергії" Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), 03.12.2019 видано товариству з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу №2594.
Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір на постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з ч. 1 ст. 56 цього Закону, п. 3.1.1 розділу III Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 N 312 (далі - Правила), постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотримання правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки слектропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (частини 6, 7, 11 ст. 56 Закону).
Відповідно до п. 1.2.7 розділу І Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього договору є однаковими для всіх споживачів (п. п. 1.1, 1.2 додатку 5 Правил).
Пунктами 3.2.1, 3.2.9 розділу III Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, Який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах. За наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на своєму веб-сайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресірс" та Казенним підприємством "Укрспецзв`язок" 31.12.2021 укладений договір №956-31-2021.
Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 N 312 (далі - ПРРЕЕ).
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Підставою звернення до суду було те, що за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, як стверджує позивач, ним було передано, а відповідачем було прийнято електричну енергію на суму 84044,58 грн, що підтверджується підписаним між обома сторонами Актом №УГР00003125/1 приймання-передачі електричної енергії від 31.07.2022.
Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію Акта №УГР00003748 приймання-передачі електричної енергії від 31.08.2022 та Акта №УГР00004103 приймання-передачі електричної енергії від 30.09.2022, які не підписані відповідачем.
За доводами Позивача акти за спірний період сформовано постачальником електричної енергії на підставі даних (обсягів спожитої електричної енергії), поданих оператором розподілу електричної енергії ПАТ "Запоріжжяобленерго" та АТ «Херсонобленерго» за результатами звітних періодів.
В той же час, відповідач зазначав, що акт за липень 2022 року підписано відповідачем помилково, а акти від 31.08.2022 та від 30.09.2022 не можуть бути підписані, оскільки ЦЕЗ № 76 та ЦЕЗ № 63 знаходяться на окупованій території, а тому не можливо встановити чи дійсно об`єктами відповідача було спожито електроенергію та у яких об`ємах. 
З матеріалів справи вбачається, що листом від 31.05.2022 №31/441 відповідач повідомив ПАТ «Запоріжжяобленерго» як оператора розподілу системи, про відключення об`єкта та просив відкоригувати обсяги фактичного споживання електричної енергії ЦЕЗ № 63, звести їх до показників 0 кВт*год., так як вказаний об`єкт розташований на тимчасово окупованій російською федерацією території, та в подальшому, за розрахункові періоди надавати позивачу показники електричної енергії - 0 кВт*.
У відповідь на що, ПАТ «Запоріжжяобленерго» надало листа від 27.06.2022 № 007-67/3099 з відмовою щодо задоволення звернення відповідача у зв`язку з відсутністю правових підстав вважати розташування об`єкту відповідача на тимчасово окупованій території.
Листом від 08.08.202 №31/703 відповідач зазначив, що відповідно до Переліку територій, Василівська міська територіальна громада Запорізької області, на території якої розташований ЦЕЗ № 63, є тимчасово окупованою російською федерацією.
Водночас, цим же листом відповідач повідомив ПАТ «Запоріжжяобленерго», що споживання електричної енергії об`єктом, розташованим за адресою: Запорізька область, м. Василівка не здійснюється. Передання показників обсягу спожитої електричної електроенергії за відповідний розрахунковий період на офіційну електронну пошту, Viber, Telegram або на інші контакти оператора системи розподілу з території вказаного об`єкту відповідача неможливо. З метою недопущення витрачання державних коштів в інтересах російської федерації запропоновано у подальшому надавати позивачу показники, за наступні розрахункові періоди у кількості 0 кВт*год.
Відповідь від ПАТ «Запоріжжяобленерго» на лист №31/703 відповідачу не надходила, про що останній зазначив у своєму відзиві.
Листом від 08.08.2022 № 31/702 відповідач повідомив «Херсонобленерго» як оператора розподілу системи про відключення ЦЕЗ № 76 та просив відкоригувати обсяги фактичного споживання електричної енергії ЦЕЗ № 76, звести їх до показників 0 кВт*год., так як вказаний об`єкт розташований на тимчасово окупованій російською федерацією території України, та в подальшому, за розрахункові періоди надавати позивачу показники електричної енергії - 0 кВт*.
У відповідь AT «Херсонобленерго» надало відповідачу лист від 17.08.2022 № 20/07-0826, яким підтверджено, що територія на якій знаходиться ЦЕЗ № 76 за адресою Херсонська область, смт Чаплинка перебуває під тимчасовою окупацією, та поінформовано, що через блокування мережі Інтернет та відсутність мобільного зв`язку AT «Херсонобленерго» втрачена можливість своєчасно реагувати на звернення споживачів.
При цьому, AT «Херсонобленерго» зазначило, що для припинення послуги з розподілу електричної енергії необхідно виконати роботи з відключення об`єкта - ЦЕЗ № 76, надати доступ персоналу AT «Херсонобленерго» до вказаного об`єкта відповідача для фіксації остаточних показників лічильника з подальшим виконанням пломбування обладнання у відключеному стані, за умови забезпечення безпеки виконання таких робіт, при цьому зазначивши, що до моменту припинення розподілу відповідач зобов`язаний надавати показники лічильника відповідно до умов передбачених договором від 01.01.2019 № 929.
Натомість, AT «Херсонобленерго» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» на запити позивача надали підтвердження про фактичне споживання відповідачем за липень-вересень 2022 року електроенергії у відповідних обсягах:
- лист №001-004577 від 02.10.2023, яким підтверджується факт отримання відповідачем електричної енергії у наступних кількостях та наступних обсягах, яку йому поставив позивач згідно даних АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» із 01 по 31 липня 2022 року 12914 кВт/год, із 01 по 31 серпня 2022 року 12259 кВт/год із 01 по 30 вересня 2022 року 12238 кВт/год;
- лист №008-33/173 від 05.10.2023, яким підтверджується факт отримання відповідачем електричної енергії у наступних кількостях та наступних обсягах, яку йому поставив позивач згідно даних ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» із 01 по 31 липня 2022 року 3731 кВт/год, із 01 по 31 серпня 2022 року 4805 кВт/год, із 01 по 30 вересня 2022 року 2 321 кВт/год.
Згідно із п. 2.1.18 ПРРЕЕ за укладеними договорами електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) оператор системи формує особові рахунки, на яких обліковує стан розрахунків за послуги з передачі (розподілу) електричної енергії, із зазначенням відповідальних за розрахунки сторін, зазначає інформацію відповідно до реєстрів точок комерційного обліку споживачів відповідних електропостачальників та вносить відповідні зміни протягом одного робочого дня, наступного за днем настання таких змін.
За реєстром особових рахунків окремо ведеться реєстр електропостачальників, з якими укладено договори електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.
Крім цього, відповідно до підпункту 5 пункту 5.1.2 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний формувати і вести реєстр електропостачальників, які мають доступ до мереж оператора системи, реєстр особових рахунків та особові рахунки споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, реєстр власників мереж, які підпадають під визначені критерії малої системи розподілу, інформувати електропостачальників та власників мереж, занесених до цих реєстрів, про необхідність укладення передбачених цими Правилами договорів та врегулювання відносин з користувачами малих систем розподілу.
За умовами п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Відповідно до п. 4.13. ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.14. ПРРЕЕ платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Датою отримання платіжного документа вважається: 1) дата вручення, що підтверджується підписом одержувача (споживача або його уповноваженої особи); 2) дата його отримання від кур`єра; 3) відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції; 4) дата його відкриття споживачем на персональній сторінці (особовому кабінеті) споживача на офіційному вебсайті електропостачальника, оператора системи, що може бути підтверджено програмною платформою, яка забезпечує роботу персональної сторінки з визначенням дати та часу його відкриття; 5) дата отримання іншими засобами комунікації (електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо) чи в інший спосіб з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу та комерційною пропозицією та/або договором споживача на розподіл (передачу) електричної енергії; 6) третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача (у разі направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом). Вимоги щодо порядку та форми надання інформації в платіжних документах (рахунках) електропостачальника встановлені розділом IX цих Правил.
Відповідно до абз. 3 п. 2.3.5. ПРРЕЕ у разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії, на підставі яких здійснювались нарахування у пред`явленому до оплати документі, споживач подає про це заяву оператору системи/постачальнику послуг комерційного обліку, а у разі виникнення сумніву у правильності суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії - учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ.
Разом з тим відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 21.04.2023 N 4316/20.5/7-23 у зв`язку з перебуванням певних територій у тимчасовій окупації (ОСР не контролює власні електромережі на час окупації), ОСР не має можливості відстежувати обсяги надходження електроенергії до мереж розподілу, а також, оскільки неможливо визначити від чиїх мереж здійснюється розподіл та куди надходить вироблена електроенергія під час окупації території, покази по об`єктах споживачів, розташованих на окупованих територіях, як щодо споживання, так і щодо генерації, мають прийматися рівними нулю.
Також колегія суддів враховує наступне.
24.02.2022 Російська Федерація, порушивши всі норми міжнародного права, почала військове вторгнення на територію незалежної європейської держави- Україна.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України
22 грудня 2022 року N 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого Чаплинська селищна територіальна громада Херсонської області та Василівська міська територіальна громада, крім с. Кам`янське, Запорізької області є тимчасово окупованими з 24.02.2022 та 26.02.2022 відповідно.
Відповідно до ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, де Суд зазначив:
« 7.6. За визначенням, наданим у статті 1-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" N1207-VII (далі - Закон N 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
7.7. Водночас, виходячи зі статті 2 Закону N 1207-VII, метою цього закону є визначення статусу території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Вказівка на мету закону визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України міститься також у його преамбулі.в чинній редакції.
7.8. Тобто, як за міжнародними правовими нормами, так і за законодавством України територія визнається окупованою в силу наявних фактичних обставин; натомість закон не може змінювати цього факту, а встановлює правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території.
7.9. Частиною першою статті 1 Закону N 1207-VII (у чинній редакції) визначено, зокрема, що:
- тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав;
- тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
- правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права;
- за державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.
7.10. За частиною другою статті 1 Закону N 1207-VII:
- датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року;
- окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України;
- Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року;
- окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) - починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.
7.11. Законом N 2138-IX від 15.03.2022; в редакції Законів N 2764-IX від 16.11.2022, №3050-IX від 11.04.2023 статтю 1 Закону N 1207-VII доповнено частиною третьою, якою визначено, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку
7.12. Чинна редакція Закону N 1207-VII містить диференціацію правового режиму тимчасово окупованих територій України в контексті здійснення на них економічної діяльності та переміщення товарів, робіт та послуг (статті 13 та 13-1 Закону 1207-VII, а саме:
- до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 Закону, правила статей 13, 13-1 Закону застосовуються просто в силу приписів абзацу першого частини першої кожної з вказаних статей;
- до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом З частини першої статті 3 Закону, правила статей 1З, 13-1 Закону застосовуються лише у разі, якщо рішенням Кабінету Міністрів України ці правила (тобто визначений ними правовий режим) поширені на такі тимчасово-окуповані території.
Це розмежування запроваджено Законом України від 15.03.2022 N 2138-IX "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України", який набрав чинності 20.03.2022 шляхом доповнення статей 13, 13-1 Закону). Цим самим законом доповнено абзац другий частини третьої статті 4 Закону N 1207-VII.
7.13. Враховуючи відсильний характер наведених вище положень законодавства, Об`єднана палата вважає за необхідне проаналізувати розвиток та зміну в часі регулювання, наведеного в статті 1, частині першій статті 3, статтях 13 та 13-1 Закону N 1207-VII.
7.14. Так діюча до набрання чинності Законом України від 15.03.2022 N 2138-IX редакція Закону N 1207-VII містила таке:
- статті 13 та 13-1 Закону N 1207-VII визначали особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території та особливості переміщення товарів на/з тимчасово окупованої території;
- частина перша статті 1 Закону N 1207-VII вказувала, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
- частина другої цієї ж статті визначала дату початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - 20 лютого 2014 року;
- частина перша статті 3 цього Закону для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначала:
1) сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;
2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;
3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
7.15. Закон України від 15.03.2022 N 2138-IX) станом на 20.03.2022, зокрема:
- доповнив статтю першу Закону N 1207-VII частиною третьою, за якою дата початку тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
-.доповнив частину третю статті 4 Закону абзацом другим, за яким в умовах воєнного стану правовий режим тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається, змінюється і скасовується рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
- доповнив статті 13, 13-1 Закону N 1207-VII новими частинами першими, за абзацом другим яких в умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цих статей можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
7.16. У частині першій статті 3 цього Закону було викладено іншу редакцію пункту 3 та доповнено її пунктом 4, відтак:
"І. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:
1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;
2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;
3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і З цієї частини, і повітряний простір над цими територіями".
7.17. З наведеного регулювання у сукупності вбачається, що за відповідними законодавчими змінами для застосування правового режиму економічної діяльності на різних тимчасово окупованих територіях України окремого рішення про визнання тієї чи іншої її частини окупованою для визначення такого статусу за пунктом 3 частини першої статті 3 Закону, вимагає будь-яка частина території України, крім Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, які були окуповані іще в 2014 році та визнаються такими просто в силу закону (пункт 1 частини першої статті 3 Закону).
7.18. Законом України від 21.04.2022 N 2217-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України" (набрав чинності 07.05.2022) до Закону N 1207-VII в свою чергу були внесені численні зміни, зокрема:
- частину другу статті 1 було викладено в такій редакції:
"Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.
Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 рок. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України";
- Закон був доповнений статтею 1-1 "Визначення термінів", пункт 7 частини першої якої містить визначення поняття "тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія), як частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації";.
- пункт 1 частини третьої статті 3 Закону був викладений у такій редакції: "сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях".
7.19. Однак частина третя статті 1, пункт 3 частини першої статті З, а так само частини перші статей 13, 13- 1 Закону при цьому залишилися незмінними.
7.20. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 N 2764-IX частину третю статті 1 Закону було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
7.21. Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" N 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
7.22. Об`єднана палата бере до уваги, що з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
7.23. 06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
7.25. Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 N 2217-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України") правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.».
Як вже зазначалось вище Чаплинська селищна територіальна громада Херсонської області та Василівська міська територіальна громада, крім с. Кам`янське, Запорізької області є тимчасово окупованими з 24.02.2022 та 26.02.2022 відповідно.
У зв`язку зі збройною агресію Російської Федерації проти України запровадженням воєнного стану в Україні, наказом КП «Укрспецзв`язок від 16.05.2022 №92 на підприємстві відповідача оголошено початок простою структурного підрозділу КП «Укрспецзв`язок»- Цех електрозв`язку №63 Центру технічної експлуатації №6 не з вини працівників з 16 травня 2022 року на період до моменту деокупації території місцезнаходження підрозділу та можливості відновити його роботу.
Також наказом КП «Укрспецзв`язок від 01.06.2022 №112 на підприємстві відповідача оголошено початок простою структурного підрозділу КП «Укрспецзв`язок»- Цех електрозв`язку №76 Центру технічної експлуатації №7 не з вини працівників з 01 червня 2022 року на період до моменту деокупації території місцезнаходження підрозділу та можливості відновити його роботу.
Отже, враховуючи зазначене, а також лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.04.2023 N 4316/20.5/7-23, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів поставки ним електричної енергії відповідачеві.
Більш того, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази повідомлення відповідачем операторів системи розподілу ПАТ «Запоріжжяобленерго», АТ «Херсонобленерго» та самого позивача про відключення об`єктів відповідача на окупованих територіях, початку простою, тобто Позивач достеменно був обізнаний про вказані обставини неможливості споживання електроенергії на об`єктах відповідача (Цех електрозв`язку №63 Центру технічної експлуатації №6 та Цех електрозв`язку №76 Центру технічної експлуатації №7), колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено постачання електричної енергії саме відповідачу на загальну суму 259 339,22 грн. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" до Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" 259 339,22 грн.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, згідно з ч. 1, 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Отже, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, останнє прийняте судом першої інстанції за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та за недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому мало місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм матеріального права.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 236-238 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення. 
А тому, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/15998/23 підлягає задоволенню, а рішення у вказаній справі скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та з врахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/15998/23 задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/15998/23 скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, буд. 25, літ. Б, офіс 5; ідентифікаційний код 41427817) на користь Казенного підприємства "Укрспецзв`язок" (03113, м. Київ, вул. Василя Макуха, 5-б; ідентифікаційний код 39908375) витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 4 668 (чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) гривень 10 копійок.
5. Видачу наказу по справі №910/15998/23 доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/15998/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя О.В. Тищенко 

Судді С.А. Гончаров

О.М. Сибіга