ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/255/23	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б. 	
Провадження № 33/817/230/26 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
ознайомившись з апеляційною скаргою адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2023 року, 
встановила:
Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір. 
Як визнав доведеним суд, ОСОБА_1 15.02.2023 о 22:35 год. в м. Скалат по вул. Сагайдачного керував транспортним засобом Ауді 80, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду 09 квітня 2026 року адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, вважаю, що апелянту слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18.04.2023 року та повернути скаргу з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається, апеляційну скаргу апелянт подав після закінчення строку апеляційного оскарження, а саме більше як через три роки. В обґрунтування причин пропуску строку апелянт зазначив, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не було вручено, тому вважає, що строк на оскарження даної постанови був пропущений з поважних причин. 

Однак, зазначені причини не можуть бути визнані поважними, оскільки відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_1 брав участь в судовому засіданні, визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, погодився з рішенням суду та сплатив штраф і судовий збір (підтверджують квитанції №101, 102 від 21.04.2023 (а.п. 26-27)) та не бажав оскаржувати постанову суду і рішення набрало законної сили. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
За таких обставин, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Оскільки наведені підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду від 18.04.2023 року слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
постановила:
Відмовити адвокату Мотальовій-Кравець В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2023 року та повернути апелянту апеляційну скаргу разом з додатками. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя