Справа № 158/1049/26
Провадження № 2/0158/668/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 квітня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Костюкевича О.К.,
за участю секретаря судового засідання - Хмілевської І.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, виділ часток та припинення режиму спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, виділ часток та припинення режиму спільної часткової власності.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.1995 року, ОСОБА_3 державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області за реєстровим № 3-287; витягу з погосподарської книги №1 за 2020-2025 рік Завітненського старостинського округу Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області та технічного паспорта виданого КП «ВолиньПроект» Волинської обласної ради 16.12.2024 року, належить право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить коридор 2-1 площею 3,1 кв.м., коридор 2-2 площею 7,2 кв.м., кімната 2-3 площею 18,2 кв.м., кімната 2-4 площею 10,8 кв.м., кімната 2-5 площею 8,0 кв.м., кухня - 2-6 площею 9,0 кв.м., 1/2 частка прибудови - а, 1/2 частка ганку – а1, 1/2 частка хліва – Б-1, сарай – Д-1 (тимчасова будівля), погріб – д, вбиральня – Ж, свердловина–№4, огорожа – №2.
Вказує, що інша, 1/2 частка вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 27.02.1997 року Завітненською сільською радою Луцького (раніше Ківерцівського) району Волинської області, зареєстрованому у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, належить на праві власності гр. ОСОБА_2 . До складу зазначеної частки входить коридор 1-1 площею 2,5 кв.м., кухня 1-2 площею 5,8 кв.м., кладова 1-3 площею 3,5 кв.м., коридор 1-4 площею 7,9 кв.м., кімната 1-5 площею 8,4 кв.м., кімната 1-6 площею 11,1 кв.м, кімната 1-7 площею 19,2 кв.м., 1/2 частка прибудови - а, 1/2 частка ганку – а1, 1/2 частка хліва –Б-1, сарай - б (тимчасова будівля), вбиральня – В, сарай – Г-1 (тимчасова будівля), свердловина – №3, огорожа – №1. 
Зазначає, що на даний час постало питання про оформлення права власності на земельну ділянку, яка розташована під його часткою житлового будинку та необхідна позивачу для обслуговування частини житлового будинку з надвірними будівля і спорудами, задля чого, я звернувся в землевпорядну організацію, з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Інженером – землевпорядником мені роз`яснено, що оскільки співвласником житлового будинку - ОСОБА_2 уже приватизовано земельну ділянку за вказаною адресою, йому, як співвласнику іншої частини житлового будинку, необхідно зареєструвати право власності на належну частину нерухомого майна та виділити її в окремий об`єкт нерухомого майна – цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.
В подальшому, з метою укладення договору про виділ в натурі часток будинку в окремі об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, яким, після вивчення поданих документів, було роз`яснено, що оскільки державна реєстрація договору купівлі-продажу від 05.03.1995 року Р № 3-287 не здійснена, присадибна земельна ділянка під належною мені часткою житлового будинку не приватизована, укладення такого договору є неможливим.
Посилаючись на те, що дане питання в позасудовому порядку вирішити не можливо, просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченого 25.03.1995 року, ОСОБА_3 державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області за реєстровим № 3-287. Поділити житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_1 у власність окремий об`єкт нерухомого майна цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: в будинку - коридор 2-1 площею 3,1 кв.м., коридор 2-2 площею 7,2 кв.м., кімната 2-3 площею 18,2 кв.м., кімната 2-4 площею 10,8 кв.м., кімната 2-5 площею 8,0 кв.м., кухня - 2-6 площею 9,0 кв.м., загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м, прибудова - а, ганок – а1, хлів – Б-1, сарай – Д-1 (тимчасова будівля), погріб – д, вбиральня – Ж, свердловина–№4, огорожа – №2 . Виділити ОСОБА_2 у власність окремий об`єкт нерухомого майна цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: в будинку – коридор 1-1 площею 2,5 кв.м., кухня 1-2 площею 5,8 кв.м., кладова 1-3 площею 3,5 кв.м., коридор 1-4 площею 7,9 кв.м., кімната 1-5 площею 8,4 кв.м., кімната 1-6 площею 11,1 кв.м, кімната 1-7 площею 19,2 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м, прибудова - а, ганок – а1, хлів –Б-1, сарай - б (тимчасова будівля), вбиральня – В, сарай – Г-1 (тимчасова будівля), свердловина – №3, огорожа – №1. Припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.03.2026 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільний справі та призначено підготовче засідання.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився. Представником позивача Радюк З.О. до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився. До суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову у даній справі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.1995 року, ОСОБА_3 державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області за реєстровим № 3-287; витягу з погосподарської книги №1 за 2020-2025 рік Завітненського старостинського округу Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області та технічного паспорта виданого КП «ВолиньПроект» Волинської обласної ради 16.12.2024 року, ОСОБА_1 належить право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить коридор 2-1 площею 3,1 кв.м., коридор 2-2 площею 7,2 кв.м., кімната 2-3 площею 18,2 кв.м., кімната 2-4 площею 10,8 кв.м., кімната 2-5 площею 8,0 кв.м., кухня - 2-6 площею 9,0 кв.м., 1/2 частка прибудови - а, 1/2 частка ганку – а1, 1/2 частка хліва – Б-1, сарай – Д-1 (тимчасова будівля), погріб – д, вбиральня – Ж, свердловина – №4, огорожа – №2 (а.с.7-8, 9,10-13).
Інша частина житлового будинку, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 27.02.1997 року Завітненською сільською радою Луцького (раніше Ківерцівського) району Волинської області, зареєстрованому у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, належить на праві власності гр. ОСОБА_2 .
В силу ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент придбання майна) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. 
Згідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (яка діяла на момент придбання майна) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина ч. 4 ст. 334 ЦК України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
В силу ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. 
При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення на якій правовій підставі особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 та у постанові від 17 січня 2024 року у справі №522/3999/23.
Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі№ 501/2148/17 викладено правовий висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу житлового будинки на два окремі об`єкти нерухомого майна № 49 від 28 січня 2026 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за технічними показниками 1/2 частки є відокремлені, мають окремі виходи і можуть бути виділені в натурі, як окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема: 
- ОСОБА_1 у власність окремий об`єкт нерухомого майна цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: в будинку - коридор 2-1 площею 3,1 кв.м., коридор 2-2 площею 7,2 кв.м., кімната 2-3 площею 18,2 кв.м., кімната 2-4 площею 10,8 кв.м., кімната 2-5 площею 8,0 кв.м., кухня - 2-6 площею 9,0 кв.м., загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м, прибудова - а, ганок – а1, хлів – Б-1, сарай – Д-1 (тимчасова будівля), погріб – д, вбиральня – Ж, свердловина–№4, огорожа – №2;
- ОСОБА_2 у власність окремий об`єкт нерухомого майна цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: в будинку – коридор 1-1 площею 2,5 кв.м., кухня 1-2 площею 5,8 кв.м., кладова 1-3 площею 3,5 кв.м., коридор 1-4 площею 7,9 кв.м., кімната 1-5 площею 8,4 кв.м., кімната 1-6 площею 11,1 кв.м, кімната 1-7 площею 19,2 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м, прибудова - а, ганок – а1, хлів –Б-1, сарай - б (тимчасова будівля), вбиральня – В, сарай – Г-1 (тимчасова будівля), свердловина – №3, огорожа – №1.
З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, проте позбавлений можливості зареєструвати право власності на спірне домоволодіння, оскільки предметом договору є цілий житловий будинок, а не його 1/2 частка та не вказана його адреса, що в подальшому призвело, до неможливості його поділу, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 181, 182, 321, 328, 334, 356, 358, 364, 367, 392, 638, 657 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченого 25.03.1995 року, ОСОБА_3 державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області за реєстровим № 3-287.
Поділити житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділити ОСОБА_1 у власність окремий об`єкт нерухомого майна цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: в будинку - коридор 2-1 площею 3,1 кв.м., коридор 2-2 площею 7,2 кв.м., кімната 2-3 площею 18,2 кв.м., кімната 2-4 площею 10,8 кв.м., кімната 2-5 площею 8,0 кв.м., кухня - 2-6 площею 9,0 кв.м., загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м, прибудова - а, ганок – а1, хлів – Б-1, сарай – Д-1 (тимчасова будівля), погріб – д, вбиральня – Ж, свердловина–№4, огорожа – №2 .
Виділити ОСОБА_2 у власність окремий об`єкт нерухомого майна цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: в будинку – коридор 1-1 площею 2,5 кв.м., кухня 1-2 площею 5,8 кв.м., кладова 1-3 площею 3,5 кв.м., коридор 1-4 площею 7,9 кв.м., кімната 1-5 площею 8,4 кв.м., кімната 1-6 площею 11,1 кв.м, кімната 1-7 площею 19,2 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м, прибудова - а, ганок – а1, хлів –Б-1, сарай - б (тимчасова будівля), вбиральня – В, сарай – Г-1 (тимчасова будівля), свердловина – №3, огорожа – №1.
Припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Представник позивача – адвокат Радюк Зоя Олександрівна, адреса: вул. Соборності, 6а, м. Ківерці Волинської області.
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич