П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/3376/25	

Категорія 111030000	Головуючий у суді І інстанції: Бойко О.Я. час і місце ухвалення: спрощене провадження,  м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, мотивуючи його тим, що як сільськогосподарський товаровиробник, використовує належне майно, щодо якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, для сільськогосподарського товарного виробництва, не здає їх в оренду/лізинг, тому зазначене нерухоме майно відповідно до п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткуванням податком на нерухоме майно.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішенням Головного управління ДПС у Одеській області від 26 червня 2024 року № 0950975-2411-1518-UA51120090000035170. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішенням Головного управління ДПС у Одеській області від 26 червня 2024 року № 0950977-2411-1518-UA51120090000035170.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що відповідно п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Кодексу органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою Затвердженою Кабінетом Міністрів України. На підставі вищезазначеного, згідно статей 102, 266 Кодексу, Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано 26.06.2024 в автоматичному режимі за 2023 податковий період, фізичній особі ОСОБА_1 , податкове повідомлення - рішення по сплаті податку на нерухоме майно, вдмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. ППР було направлено платнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому податкову адресу платника: АДРЕСА_1 . Для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що позивач володіє нежитловим нерухомим майном, зокрема:
- будівля, Єдиний майновий комплекс, КОРІВНИК З МОЛОЧНИМ БЛОКОМ, загальною площею 3358,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024 року № 397479295, реєстраційний номер об`єкта 987456851225;
- САНІТАРНИЙ ПРОПУСКНИК ФЕРМИ №2, "Комплекс-ферма №2", будівля №4, загальною площею 277, 2 кв.м, за адресою: Одеська обл., Кодимський р., с/рада. Писарівська, Комплекс будівель і споруд № 1, будинок 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024 року № 39749009, реєстраційний номер об`єкта 1700617651225.
26.06.2024 року Головним управлінням ДПС у Одеській області складено податкові повідомлення-рішення № 0950975-2411-1518-UA51120090000035170, яким визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300), за адресою: УКРАЇНА, ОДЕСЬКА, КОДИМСЬКИЙ РАЙОН/М, КОДИМА, СІЛЬРАДА, ПИСАРІВКА, будинок 2, податковий період – 2023 рік, - у розмірі 45006, 58 грн.; № 0950977-2411-1518-UA51120090000035170, яким визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) за адресою: УКРАЇНА, ОДЕСЬКА, КОДИМСЬКИЙ РАЙОН/М, КОДИМА, СІЛЬРАДА, ПИСАРІВКА, будинок 1, податковий період - 2023 рік, - у розмірі 3714,48 грн.
18.10.2024 року позивачем подано до ДПС України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 26.06.2024 року №№ 0950975-2411-1518-UA51120090000035170, 0950977-2411-1518-UA51120090000035170.
Рішенням ДПС від 23.12.2024 року про результати розгляду скарги залишено без змін ППР ГУ ДПС в Одеській області від 26.06.2024 № 0950975-2411-1518-UA51120090000035170, № 0950977-2411-1518-UA51120090000035170, а скаргу – без задоволення.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, який має у власності будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відповідно, на нього поширюється пільга, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у вигляді звільнення таких об`єктів від оподаткування.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
У відповідності до пункту 54. 5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 55.1 статті 55 ПК України повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.
Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.5.1 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий
податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до приписів підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про прийняття податків.
Відповідно до підпункту 266.10.1.а пункту 266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Позивач зазначає, що є власником сільськогосподарських будівель, які відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Так, за приписами п. п. "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції, яка діяла на час існування спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до п. 30.2 ст. 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Пільга, встановлена п. п. "ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
При цьому, правовий аналіз п. п."ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність одночасно трьох умов для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме:
- віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення;
- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;
- вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.
За приписами підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема будівлі промислові та склади.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі – ДК 018-2000), в редакції чинній до 01.01.2024 року0, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до ДК 018-2000, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу Будівлі нежитлові (група 127 Будівлі нежитлові інші клас 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, що включає підкласи: 1271.1 Будівлі для тваринництва; 1271.2 Будівлі для птахівництва; 1271.3 Будівлі для зберігання зерна; 1271.4 Будівлі силосні та сінажні; 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 Будівлі тепличного господарства; 1271.7 Будівлі рибного господарства; 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) Будівлі нежитлові належить клас (код 1271) Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Наказом Міністерства Економіки України від 16.05.2023 № 3573, який набрав чинності з 01.01.2024 року, затверджено національний класифікатор НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд" (далі – НК 018:2023) та скасовано національний класифікатор ДК 018-2000 "Державний класифікатор будівель та споруд", затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507
Так, згідно з положеннями НК 018:2023 до класу 1271 Нежитлові сільськогосподарські будівлі включено будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024 №№ 397479295, 39749009 спірні будівлі є будівлями сільськогосподарського призначення.
Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у статті 1 Закону України від 18 січня 2001 року № 2238-III «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Так, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Згідно зі статтею 1 Закону України від 23 вересня 2008 року № 575-VI «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
Наведені вище поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункті 5.3 статті 5 ПК України.
Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації).
Таке правозастосування також ґрунтується на висновках Верховного Суду, наведених у згаданій вище постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23.
У постанові від 4 березня 2021 року у справі № 500/2782/18 Верховний Суд вказав, що з метою вирішення питання щодо застосування пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суди мали встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірної нежитлової будівлі як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.
Судом встановлено, що позивачу на підставі права власності належать земельні ділянки для ведення фермерського господарства кадастровий номер 5122584300:01:002:0582 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122580400:01:001:0149, на підставі права емфітевзису позивач користується земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122580400:01:002:0019 та 5122580400:01:002:0017.
Позивач зазначає, що будівлі, щодо яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення він використовує для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції, для обслуговування, ремонту та зберігання сільськогосподарської необхідної для обробки техніки, землі та інші.
Крім того, судом встановлено, що позивач є керівником Фермерського господарського «ЕКСКЛЮЗИВ» (ЄДРПОУ 43445267) основним видом діяльності 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Зазначене підтверджує, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.
Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області від 31.01.2025 р. № 13110-15187, виданої позивачу про те, що належні на праві приватної власності об`єкти нежитлового нерухомого майна, а саме: будівля єдиний майновий комплекс, Корівник з молочним блоком, загальною площею 3358.7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; - будівля Санітарний пропускник ферми № 2, «Комплекс ферма №2», будівля № 4, загальною площею 277.2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Дані будівлі розташовані на території Писарівського старостинського округу Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та використовувалися гр. ОСОБА_1 для сільськогосподарського виробництва у 2023-2024 роках, у тому числі для зберігання власно вирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної сільськогосподарської техніки.
Норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлює вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.
Так, судом не встановлено, що спірні будівлі здавались позивачем оренду, лізинг, позичку, та жодних доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем не наведено та не надано.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, який має у власності будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відповідно, на нього поширюється пільга, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у вигляді звільнення таких об`єктів від оподаткування.
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 41) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року по справі № 420/3376/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький