ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4998/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
секретар Перетятько К.С.
за участі представника позивача Щербини А.І. (в режимі відеоконференцзв`язку)
представника відповідача Дубового Є.Г. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року (суддя Науменко В.В.) в справі №340/4998/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зернарі» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернарі» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 квітня 2025 року №000046050703 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 2122691 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням – 1698153 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 424538 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДПС у Кіровоградській області 24.04.2025 №00046050703.
Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Зернарі” судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 25000 гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати додаткове рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач вважає заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу безпідставно збільшеними та неспівмірними із понесеними витратами адвоката на надання правничої допомоги. 
Вважає, що ця справа не характеризується складністю правовідносин, що становлять предмет спору, не вирізняється особливою складністю формування правової позиції та доказової бази. 
У відзиві позивач просить залишити додаткове рішення без змін.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 82852,00 грн.
До заяви про відшкодування витрат на підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу додано: договір про надання правової допомоги №2-1/21-2025 від 02.06.2025; акт про надання послуг від 22.10.2025; рахунок-фактуру №61 від 22.10.2025; виписку з особового рахунку.
Суд першої інстанції вважав, що в акті про надання послуг від 22.10.2025 наявна невідповідність зазначених окремих послуг та їх вартості принципам обґрунтованості та співмірності. 
Врахувавши, що предмет спору не характеризується особливою складністю та не потребує надмірних зусиль з боку позивача для вироблення правової позиції, оскільки аналогічні спори досить часто перебувають на розгляді адміністративних судів та існує стала судова практика з вирішення подібних спорів, суд першої інстанції критично оцінив необхідність витрачання кваліфікованим адвокатом заявленої кількості робочого часу (понад 9 годин) на підготовку позовної заяви та майже 3 робочих годин на підготовку відповіді на відзив.
Оцінивши обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд першої інстанції, врахувавши принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 25000,00 грн. 
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджено документально, а саме: 
договором про надання правової допомоги №2-1/21-2025 від 02 червня 2025 року, укладеним між ТОВ «Зернарі» та адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «КМ Партнери»;
актом про надання послуг від 22 жовтня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «Зернарі» прийнято надані послуги вартістю 82 852,00 грн, які складаються з підготовки позовної заяви про скасування податкового повідомлення-рішення (вивчення та аналізу акту перевірки; розробки аргументації та правової позиції; збір, аналіз та визначення необхідних документів; пошук та аналіз судової практики) – 9,3 години, ставка – 6560,00 грн/год, загальна вартість – 61008,00 грн; підготовка відповіді на відзив – 2,7 годин, ставка – 6560,00 грн/год, загальна вартість – 17712,00 грн; участь в судовому засіданні 27.08.2025 року – 0,6 годин, ставка 6560,00 грн/год, загальна вартість – 3936,00 грн); 
рахунком-фактурою №61 від 22 жовтня 2025 року на суму 82852,00 грн;
випискою з особового рахунку, якою підтверджено перерахування 23 жовтня 2025 року ТОВ «Зернарі» на рахунок адвокатського об`єднання «Юридична фірма «КМ Партнери» суми в розмірі 8285200 грн.
За приписами пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС). 
За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). 
Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що стягнутий на користь позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу (25000,00 грн) є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відтак, стягнута судом першої інстанції сума правничої допомогу є розумною і необхідною, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду стосовно необхідності врахування критерію співмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.
Також судом враховано такий критерій, як фактичність та неминучість (необхідність) понесених витрат на професійну правничу допомогу, адже понесені позивачем витрати на правничу допомогу безпосередньо стосувались питання оскарження рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливало на права та обов`язки платника податку. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в справі № 340/4998/25 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в справі № 340/4998/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зернарі» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 15 квітня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов