Справа № 335/3009/25  1-кп/335/374/2026 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025050010009319 від 05.03.2025 відносно 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, рнокпп НОМЕР_1 , з вищою юридичною освітою, який до 12.10.2015 обіймав посаду судді Новоазовського районного суду Донецької області, який мав місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 1689-VII від 07.10.2014, який набрав чинності 31.10.2014),-
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним.
ОСОБА_5 Указом Президента України від 12 жовтня 2012 року №597/2012 призначено на посаду судді Новоазовського районного суду Донецької області строком на п`ять років.
Відповідно до ст. ст. 2, 65, 68, 73 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.
Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації. Найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є Верховний Суд України. Вищими судовими органами спеціалізованих судів є відповідні вищі суди. Відповідно до закону діють апеляційні та місцеві суди. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
Статтею 128 Конституції України встановлено, що перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково в порядку, встановленому законом.
В подальшому, 12 жовтня 2015 року, на підставі Указу Президента України №579/2015, ОСОБА_5 було звільнено з посади судді Новоазовського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням.
Громадянин України ОСОБА_5 , будучи колишнім суддею Новоазовського районного суду Донецької області, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17, 65, 124-129-1, 132, 133 Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» своїми умисними діями, які виразились в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, що виразилось в наданні іноземній державі – Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинив злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.
Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Статтями 124, 125, 128 Конституції України передбачено, що делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається. Призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. ст. 17, 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
У березні-квітні 2014 року представниками влади і збройних сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України, в населених пунктах Луганської та Донецької областей розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів Збройних Сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.
В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «О поддержке акта о государственной независимости Донецкой Народной Республики», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецкая Народная Республіка» (далі - «ДНР»). 
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних об`єднань і підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 № 1680-VII визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України, бюджетні установи України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.
Вказана терористична організація є стійкою, має чіткі ієрархію та структуру, до якої входять політичний, силовий та судовий блоки, а також розподіл ролей між її учасниками.
Постановою «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-1 «О создании судебной системы» визначено, що «...судебная система Донецкой Народной Республики состоит из Верховного Суда, городских и районных судов общей юрисдикции, военных судов, арбитражного суда», які підпорядковуються керівникам «ДНР».
Постановою незаконно утвореного органу «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-1 «О создании судебной системы» визначено, що «...судебная система Донецкой Народной Республики состоит из Верховного Суда, городских и районных судов общей юрисдикции, военных судов, арбитражного суда», які підпорядковуються керівникам «ДНР».
Постановою незаконно утвореного органу «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-2 «О судебной системе» затверджено тимчасове положення про судову систему, відповідно до якого визначено структуру та повноваження судів терористичної організації «ДНР».
Указом «Главы Верховного Суда Донецкой Народной Республики» від 22.02.2016 № 45-од затверджено «Административный регламент Верховного Суда Донецкой Народной Республики», в якому врегульовано склад «Верховного Суда Донецкой Народной Республики», повноваження голови та його заступників, порядок роботи тощо.
Зазначені незаконні нормативно-правові акти, видані представниками терористичної організації «ДНР», якими у своїй діяльності керуються прокурори та судді, що незаконно діють на території псевдодержавного утворення «ДНР» та підтримують його діяльність, приймались всупереч чинного законодавства України, є протиправними й такими, що суперечать основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.
У свою чергу громадянин України ОСОБА_5 , маючи достатній рівень юридичної освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації частини Донецької області, розуміючи, що видані представниками створеної за підтримки та під контролем РФ терористичної організації «ДНР» нормативно-правові акти є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, після захоплення м. Донецька членами терористичної організації «ДНР» у липні - вересні 2014 року), діючи умисно, керуючись власними ідеологічними та політичними мотивами, добровільно залишився на тимчасово окупованій території Донецької області.
Надалі, в період часу з 12.10.2015 по 19.05.2017 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), колишній суддя Новоазовського районного суду Донецької області, громадянин України ОСОБА_5 , знаходячись на території тимчасово окупованої Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), умисно, з власної ініціативи, керуючись злочинною метою, надав згоду представникам РФ та представникам так званої «ДНР» щодо переходу на їх бік шляхом добровільного зайняття посади у структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - незаконно створеному судовому органі «ДНР» - «Докучаевском городском суде Донецкой народной республики», зокрема посади «судьи Докучаевского городского суда Донецкой народной республики», на яку і був призначений наказом «Главы Донецкой народной республики» ОСОБА_6 №119 від 19.05.2017. 
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги іноземній державі – Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 , приблизно 07.12.2018 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території Докучаєвського міського суду Донецької області, у приміщенні так званого «Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», за адресою: Донецька область, м. Докучаєвськ, вул.Центральна, буд. 44А, з метою укріплення незаконної влади «ДНР», підконтрольній РФ, та переконання місцевого населення у легітимності злочинної діяльності окупаційної адміністрації, приймав участь у публічних заходах, які проводились представниками окупаційних засобів масової інформації щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави агресора, про що 07.12.2018 викладено відеозапис у мережі Інтернет на відеохостингу YouTube під назвою «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР ОСОБА_7 07.12.2018». 
Крім того, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, направлений на надання допомоги іноземній державі – Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 на підставі указу «Главы Донецкой Народной Республики» № 515 від 13.07.2023 обійняв посаду «председателя Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», та продовжив здійснювати правосуддя від імені «ДНР» протиправно приймати судові рішення, тим самим сприяти представникам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України судового органу окупаційної адміністрації «ДНР», що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущенню контролю державної влади Україні на частині території Донецької області. 
Вказані дії призвели до формування та створення суспільного резонансу, який негативно впливає на імідж робітників державних органів, судів та формує негативну думку у суспільстві, щодо безкарності вчинення дій, спрямованих на порушення державного суверенітету та територіальної цілісності України, тобто є направленими на надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia)
Відповідно до положень ч.5 ст.374 КПК України, у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5  здійснювався у порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали суду від 08.10.2025 за відсутності обвинуваченого.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності...». Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, але суд у будь-якому випадку має здійснити ретельну перевірку наведеної обставини.
Відповідні права та можливості обвинуваченого визначені ст. 42 КПК України.
Ключове значення в цьому випадку має відігравати повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (рішення ЄСПЛ у справі «Сейдовіч проти Італії»).
Обвинувачений  ОСОБА_5  неодноразово викликався до суду.
Загалом судом від призначення обвинувального акта до підготовчого судового засідання до завершення проведення підготовчих дій призначено чотири судових засідань: 29 квітня 2025 року, 28 травня 2025 року, 11 липня 2025 року, 06 серпня 2025 року.
Так, судом надсилались повістки до опублікування та були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр» від 21 травня 2025 року № 102 (8027), 04 липня 2025 року № 134 (8059).
При цьому від початку здійснення підготовчих дій суд також надсилав для опублікування повістки на веб-сайті Офісу Генерального прокурора для виклику обвинуваченого у засідання, призначені на 28 травня 2025 року, 11 липня 2025 року, 06 серпня 2025 року, які також були опублікованими.
Крім того, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 у засідання, призначені на 29 квітня 2025 року, 28 травня 2025 року, 11 липня 2025 року, 06 серпня 2025 року, були опубліковані на офіційному веб-сайті Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя.
Після призначення справи до судового розгляду проведено в судових засідань, зокрема 14 серпня 2025 року, 21 серпня 2025 року, 28 серпня 2025 року, 04 вересня 2025 року, 15 вересня 2025 року, 08 жовтня 2025 року, 04 листопада 2025 року, 11 листопада 2025 року, 20 листопада 2025 року, 27 листопада 2025 року, 12 січня 2026 року, 26 січня 2026 року, 12 лютого 2026 року, 02 березня 2026 року, 26 березня 2026 року, 30 березня 2026 року.
Так, судом надсилались повістки на вказані дати до опублікування та були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Голос Україна» від 09 серпня 2026 року № 156 (408), від 30 вересня 2026 року №191 (443), від 24 жовтня 2025 року № 207 (459), від 30 грудня 2025 року № 250 (502), від 06 лютого 2026 року № 24 (526), від 21 березня 2026 року № 55 (557).
Крім того, про час та місце судових засідань завчасно повідомлявся його захисник ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням, виданого Південно-Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги від 25 лютого 2025 року № 003-040002009.
Жодного разу обвинувачений ОСОБА_5 до суду не прибув, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подав, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслав, що свідчить про його небажання скористатися передбаченим діючим КПК України правами обвинуваченого.
Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язкової участі захисника-адвоката ОСОБА_4 .
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Під час розгляду цього кримінального провадження дотримано стандарти судового розгляду, викладені у Резолюції 11 Комітету Міністрів Ради Європи від 19 січня 1973 року «Про критерії, що регламентують розгляд, проведений за відсутності обвинуваченого».
Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання (у тому числі, про судове засідання, на якому було проголошено вирок) шляхом розміщення оголошення на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».
До такого висновку дійшов ВС у своїх постановах від 01.04.2021 у справі №759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).
Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці ЄСПЛ були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.
Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження. З моменту опублікування повістки про виклик у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, складено повідомлення про підозру, та обвинувальний акт направлено до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газетах Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Голос України» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду і ОГП, у зв`язку з чим обвинувачений не був допитаний судом.
Враховуючи відсутність обвинуваченого та особливості розгляду кримінального провадження за його відсутності, захисник - адвокат ОСОБА_4 здійснював захист інтересів ОСОБА_5 .. Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися зі своїм підзахисним та з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловлював свою позицію щодо кожного питання, яке вирішувалося судом.
ІІІ. Позиції сторін
Прокурор у судових дебатах просив визнати ОСОБА_5 винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього майна.
Захисник просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, які були досліджені судом
Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків сторони обвинувачення, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.
4.1. У судовому засіданні дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення.
Судом досліджені письмові докази щодо початку проведення досудового розслідування та реєстрації кримінального провадження, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025050010009319 від 05.03.2025, про внесення відомостей за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 111 КК України. 
Відповідно до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 05.03.2025, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 виділені з матеріалів кримінального провадження №42023050000000187 від 19.04.2023. У судовому засіданні досліджені відповідні процесуальні документи щодо руху вказаного кримінального провадження, а також відповідні постанови про призначення групи слідчих та прокурорів, постанова про доручення органу досудового розслідування проведення досудового розслідування від 19.04.2023, постанова про доручення проведення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 25.05.2023
Так, згідно з постановою про доручення проведення досудового розслідування групі слідчих та визначення старшого групи від 06.03.2025 керівником Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську полковником Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №62025050010009319 від 05.03.2025 створив слідчу групу, зокрема до неї входили: слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 та слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_10 . Старшим групи призначено слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_10 . 
Відповідно до постанови про визначення групи прокурорів від 26.05.2023 заступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_11 визначила для здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні №42023050000000187 від 19.04.2023 групу прокурорів, до якої входив, зокрема і прокурор відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням ДБР Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , який і надалі здійснював супровід даного кримінального провадження як старший групи.
Крім того, судом досліджено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 27.02.2024, постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 24.02.2025, також судом з Реєстру матеріалів досудового розслідування встановлені обставини зупинення досудового розслідування постановою від 05.03.2025 та його поновлення від 11.03.2025.
Заперечень щодо початку та підстав проведення досудового розслідування від учасників кримінального провадження не надходило.
Також у судовому засіданні досліджені письмові докази добуті під час досудового розслідування.
Рапорт заступника начальника відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_12 від 18.04.2023 на ім`я керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_13 щодо того, що під час моніторингу відеохостингу «YouTube» встановлено, що громадяни України, зокрема ОСОБА_5 , на території Донецької області здійснюють незаконну діяльність щодо «відправлення правосуддя», обіймаючи посади суддів у судах незаконно створеного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка». В діях таких осіб вбачалися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Просив внести вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування (а.с.6, Т.2).
Повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення заступника ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 12.06.2023 № 78/2/5/2-313нт на ім`я заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_14 , яке складено на підставі рапорту співробітника ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях щодо виявлення кримінального правопорушення від 06.06.2023, згідно з яким ГВ ЗНД 2 управління ГУ під час виконання заходів в межах визначеної законодавством компетенції, отримано інформацію щодо наявності окремих ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України в діях т.зв. суддів «Верховного суда ДНР», зокрема ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суддя т.зв. «Докучаевского городского суда ДНР» (а.с.7-9, Т.2).
Лист Вищої ради правосуддя від 26.01.2024 № 2828/0/9-24 наданий на запит від 15.01.2024 № 13-01-752/24 щодо надання інформації та копій документів про призначення на посаду судді, накладені дисциплінарні стягнення та звільнення, зокрема ОСОБА_5 . Так, Вища рада юстиції ухвалила рішення від 25.09.2012 № 1091/0/15-12 про внесення Президенту України подання про призначення ОСОБА_5 на посаду судді Новоазовського районного суду Донецької області строком на п`ять років. Відповідне подання від 28.09.2012 № 62/0/12-12 внесено Президентові України. Указом Президента України від 12.10.2012 №597/2012 «Про призначення суддів» ОСОБА_5 призначено строком на п`ять років на посаду судді Новоазовського районного суду Донецької області. Указ Президента України доступний для перегляду на офіційному вебсайті Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/597/2012#Text). 20.01.2015 до Вищої ради юстиції надійшла заява судді ОСОБА_5 про звільнення з посади за власним бажанням від 16.01.2015. Вища рада юстиції ухвалила рішення від 17.09.2015 № 559/0/15-15 про внесення Президентові України подання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Новоазовського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням. Відповідне подання від 02.10.2015 № 32/0/12-15 внесено Президентові України. Указом Президента України від 12.10.2015 №579/2015 ОСОБА_5 звільнено з посади судді Новоазовського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням. Указ Президента України доступний для перегляду на офіційному вебсайті Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/579/2015#Text). Щодо дисциплінарних стягнень, застосованих до ОСОБА_5 Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя не відкривали дисциплінарних справ стосовно нього як судді, відповідно, рішення щодо його притягнення до дисциплінарної відповідальності не ухвалювалося. Окремо повідомили, що до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарні провадження щодо суддів місцевих та апеляційних судів здійснювала Вища кваліфікаційна комісія суддів України. Також до повноважень останньої, визначених ст. 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», належить забезпечення ведення суддівського досьє, має містити, зокрема, копії всіх заяв суддів, пов`язаних з його кар`єрою, та доданих до них документів, копії всіх рішень, прийнятих щодо судді Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Вищою радою правосуддя, Вищою радою юстиції, органами суддівського самоврядування, Президентом України та іншими органами, які приймали відповідні рішення (а.с.12-16, 36, 69-73, Т.2).
Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення начальника Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 від 29.01.2024 на ім`я заступника Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_16 , складеного з врахуванням рапорту старшого оперуповноваженого Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську підполковника ДБР ОСОБА_17 від 29.01.2024, відповідно до якого до Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську надійшла інформація щодо причетності колишніх суддів та службових осіб апарату районних та місцевих судів Донецької області до вчинення протиправних дій, передбачених ч.7 ст. 111-1 КК України – «Колабораційна діяльність», а також про співробітництво з терористичною організацією «ДНР», дії якої спрямовані на повалення суверенітету, порушення територіальної цілісності та недоторканості України, зокрема гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишнього судді Новоазовського районного суду Донецької області, який 19.05.2017 указом так званого голови «ДНР» № 119 «О назначении судей», був призначений на посаду судді так званого «Докучаевского городского суда ДНР» та 13.07.2023 указом президента РФ № 515 перепризначений на посаду голови цього незаконно утвореного суду. За вказаною інформацією зазначений колишній суддя добровільно перейшов на бік окупаційної влади та обійняв адміністративну посаду в незаконних судових органах, створених РФ на тимчасово окупованій території. Оглядом офіційного урядового сайту РФ «Официальное опубликование правовых актов» http://publication.pravo.gov.ru/documents/weekly виявлено указ президента РФ від 13.07.2023 № 515, який підтверджує факт призначення ОСОБА_5 на посаду голови так званого «Докучаевского городского суда ДНР» - тимчасово окупованої території (а.с.17-26, Т.2).
Рапорт старшого оперуповноваженого Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську підполковника ДБР ОСОБА_17 від 21.02.2024, складеного на ім`я начальника Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 , відповідно до якого під час виконання доручення на проведення слідчих (розшукових) дій, у порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, в кримінальному провадженні №62024050010000402 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 , проведено комплекс гласних слідчих (розшукових) заходів та негласних слідчих (розшукових) дій здобуто відомості, що мають безпосереднє відношення до предмету досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, а саме та, зокрема щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Місце роботи, посада: колишній суддя Новоазовського районного суду Донецької області. 19.05.2017 указом так званого голови «ДНР» ОСОБА_18 № 119 «О назначении судей», був призначений на посаду судді так званого «Докучаевского городского суда ДНР» та 30.09.2021 указом так званого голови «ДНР» ОСОБА_19 № 302 «О назначении судей» був перепризначений на посаду судді так званого «Докучаевского городского суда ДНР». 13.07.2023 указом президента РФ № 515 призначений на посаду голови так званого «Докучаевского городского суда ДНР». За вказаною інформацією зазначений колишній суддя добровільно перейшов на бік окупаційної влади та обійняв адміністративну посаду в незаконних судових органах, створених РФ на тимчасово окупованій території. Оглядом офіційного урядового сайту РФ «Официальное опубликование правовых актов» http://publication.pravo.gov.ru/documents/weekly виявлено указ президента РФ від 13.07.2023 № 515, який підтверджує факт призначення ОСОБА_5 на посаду голови так званого «Докучаевского городского суда ДНР» - тимчасово окупованої території. За результатами проведеного моніторингу мережі Інтернет на предмет наявності відео- та фотоматеріалів, а також інших матеріалів, що підтверджують перебування зазначеної особи на посаді в судових органах ДНР, виявлено: відеофайл за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , текстова публікація: ІНФОРМАЦІЯ_4 , сайт «Миротворець» (а.с.28-35, 37-61, Т.2).
Рапорт старшого оперуповноваженого Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську підполковника ДБР ОСОБА_17 від 16.08.2024, складеного на ім`я заступника начальника Першого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_20 , відповідно до якого під час виконання доручення на проведення слідчих (розшукових) дій, у порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, в кримінальному провадженні №42023050000000187 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.1 ст. 258-3 КК України слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 , проведено комплекс гласних слідчих (розшукових) заходів та негласних слідчих (розшукових) дій здобуто відомості, що мають безпосереднє відношення до предмету досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, а саме та, зокрема щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Місце роботи, посада: колишній суддя Новоазовського районного суду Донецької області. 19.05.2017 указом так званого голови «ДНР» ОСОБА_18 № 119 «О назначении судей», був призначений на посаду судді так званого «Докучаевского городского суда ДНР» та 30.09.2021 указом так званого голови «ДНР» ОСОБА_19 № 302 «О назначении судей» був перепризначений на посаду судді так званого «Докучаевского городского суда ДНР». 13.07.2023 указом президента РФ № 515 призначений на посаду голови так званого «Докучаевского городского суда ДНР». Проведеними заходами здобуто інформацію про членів родини цієї особи, а також особи, які були знайомі із ОСОБА_5 , можуть описати їх зовнішність та впізнати його за допомогою фотознімків та під час перегляду відеозапису, на якому зображений ОСОБА_5 . Заходи були спрямовані на встановлення фактичного місцезнаходження, з метою проведення слідчих дій наступних осіб, що працювали разом з ОСОБА_5 у Новоазовському районному суді Донецької області у період з 2014-2015 років (а.с.65-68, Т.2).
Протокол огляду від 29.08.2024, складений оперуповноваженим Першого оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську майором ДБР ОСОБА_21 на виконання доручення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №№42023050000000187 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.1 ст. 258-3 КК України, з залученням спеціаліста ОСОБА_22 , за результатами огляду інтернет сайтів «YouTube» за посиланнями: publication.pravo.gov.ru (http://publication.pravo.gov.ru/), «днронлайн.рф» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Огляд розпочато із запуску інтернет браузера «Google Chrome» та переходу на вкладку «YouTube» введено пошуковий запит «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР ОСОБА_7 07.12.2018». За допомогою програмного забезпечення «QR ME» створено посилання на цю сторінку. Для фіксації зображення екрану комп`ютера за допомогою якого проводився огляд, використовувалася відповідна функція операційної системи шляхом використання функцій «Засіб захоплення фрагментів» та подальшого копіювання цифрового зображення в пам`яті (буфер обміну) комп`ютера у текст протоколу огляду, що виключає можливість спотворення, зміни або перекручування інформації. За допомогою штатної функції операційної системи зроблено «Знімок екрану», який поміщено до протоколу огляду. Предметом огляду є відеозапис, розміщений 07.12.2018 на відеохостингу «YouTube» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 та має назву «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР 07.12.2018». На 12 секунді з`являється особа чоловічої статі у діловому чорному костюмі та білій сорочці. На 15 секунді відео зображення в нижній частині екрану з`являється стрічка із написом « ОСОБА_23 и.о. председателя Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики». В відео брифінгу ОСОБА_5 розповідає про судову систему ДНР, про підсумки роботи Докучаевского городского суда ДНР. З метою збереження отриманих даних та недопущення їх втрати здійснено повне збереження Web-сторінки, за допомогою програмного забезпечення «ME QR» зроблено відповідне посилання на вказану сторінку у вигляді QR-коду. До того ж, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет, здійснено архівацію вказаної публікації. Крім того, зазначену сторінку відеохостингу збережено на оптичний носій інформації. Далі огляд розпочато із запуску інтернет браузера «Google Chrome» та переходу на вкладку «Google». У пошукову строку браузера «Google» введено пошуковий запит «указ главы днр о назначении судей 2017». З допомогою відповідного програмного забезпечення створено посилання на цю сторінку та зафіксовано зображення екрану. Предметом огляду є Web-сторінка Официальный сайт ДНР «Указы Главы ДНР-2017». Проведено збереження сторінки, архівація вказаної публікації. Далі при огляді Web-сторінки є посилання під назвою «Указ Главы Донецкой Народной Республики №119 от 19.05.2017 «О назанчении судей». З метою перегляду вищезазначеного посилання було відкрито гіперпосилання, після чого у браузері «Google Chrome» відкрилась сторінка з документом форматі pdf. «Указ Главы Донецкой Народной Республики «О назначении судей», який виглядає як скан-копія офіційного документу, в тому числі підпис особи, яка видала документ, печатку, тощо. Під час огляду такого документа зазначено: «В целях обеспечения нормального функционирования судебной системы Донецкой Народной Республики постановляю: назначить на 3-х летний срок полномочий: в Докучаевский городской суд Донецкой Народной Республики судьей Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики: ОСОБА_5 ». Даний «Указ» № 119 пыдписаний «Главой Донецкой Народной Республики ОСОБА_18 », скрыплений печаткою № 1 з гербом та написом «Глава Донецкой Народной Республики» та датований цей документ «19 мая 2017 года». Сторынка була збережена. В подальшому у пошукову строку браузера «Google» введено пошуковий запит «указ 302 главы днр о назначении судей». З допомогою програмного забезпечення «QR ME» створено посилання на цю сторінку. Предметом огляду є Web-сторінка Официальный сайт ДНР «Указы Главы ДНР 2021». Дана сторінка була збережена. З метою перегляду вищезазначеного посилання було відкрито гіперпосилання, після чого у браузері «Google Chrome» відкрилась сторінка з документом форматі pdf. «Указ Главы Донецкой Народной Республики «О назначении судей» № 302 от 30.09.2021, який виглядає як скан-копія офіційного документу на 2 арк., що містить всі необхідні реквізити. Під час огляду зазначеного документа встановлено його зміст: «Руководствуясь статьями 59, 60 Конституции Донецкой Народной Республики, в соответствии со статьей 7 Закона Донецкой Народной Республики от 31 августа 2018 года № 242-ІНС «О статусе судей» постановляю: 1. Назначить на 3-летний срок полномочий судьей: 1.2. Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики: ОСОБА_5 ». З метою збереження отриманих даних та недопущення їх втрати здійснено повне збереження Web-сторінки. В подальшому у пошукову строку браузера «Google» введено пошуковий запит «указ президента РФ від 13.07.2023 № 515». За допомогою програмного забезпечення «QR ME» створено посилання на цю сторінку. Предметом огляду є Web-сторінка Официальное опубликование правовых актов РФ «Указ Президента Российской Федерации от 13.07.2023 № 515 «О назаначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации». Зазначену сторінку було збережено. Далі при огляді Web-сторінки під назвою «Указ Президента Российской Федерации от 13.07.2023 № 515 «О назаначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации» зазначено: «Руководствуясь статьями 83 и 128 Коституции Российской Федерации, а также в соответствии со статьей 11 Федерального закона от 14 марта 2002 года № 30-ФЗ «Об органах судейского сообщества в Российской Федерации постановляю: 1. Назначить на 6-летний срок полномочий:» далі йдуть підпункти під літерами а), б) та інші, в яких зазначені посади яких саме судів та прізвища, ім`я, по батькові призначених суддів. В подальшому відкрито 2 сторінку гіперпосилання. При огляді 2-ої сторінки в підпункті під літерою «б» в з-му абзаці зазначено «в Донецкой Народной Республике председателем Докучаевского городского суда ОСОБА_5 ». На 20-й сторінці «Указ Президента Российской Федерации от 13.07.2023 № 515» скріплений печаткою «Канцелярія Президент Российской Федерации 5» ОСОБА_24 . Далі, за допомогою програмного забезпечення здійснено друк скан-копії документу, а саме 1,2 та 20 сторінок - Указ Президента Российской Федерации от 13.07.2023 № 515 «О назаначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации», які долучені до протоколу як додаток № 3. Крім того вся оглянута інформація та посилання на неї на Web-сторінках сайтів (а.с.78-105,Т.2).
Протокол огляду із застосуванням ст. 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 05.09.2024 складеного слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №№42023050000000187 від 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, щодо проведення огляду відеозапису, розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 та має назву «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР 07.12.2018». Огляд проведено за участі свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Такий огляд проводився з метою ідентифікації осіб, зображених на відео. Відеозапис має тривалість 16 хв. 19 сек., розміщений на каналі «Верховный Суд Донецкой Народной Республики», містить відомості з приводу стану системи судових органів так званої «ДНР», а саме з приводу стану розгляду справ «Докучаевским городским судом ДНР», де представляє собою брифінг виконуючого обов`язки голови суду. На 11 секунді з`являється особа чоловічої статі у чорному діловому костюмі, білій сорочці, який доповідає про стан розгляду судових справ, які перебували на розгляді в «Докучаевском городском суде ДНР» станом на 01.12.2018. За результатами огляду встановлено, як свідок повідомила, що особа, зображена на відеозаписі є колишнім суддею Новоазовського районного суду Донецької області ОСОБА_5 , з яким свідок була особисто знайома у зв`язку зі здійсненням своєї професійної діяльності (а.с.74-75, Т.2).
Протокол огляду із застосуванням ст. 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 05.09.2024 складеного слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №№42023050000000187 від 19.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, щодо проведення огляду відеозапису, розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 та має назву «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР 07.12.2018». Огляд проведено за участі свідка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Такий огляд проводився з метою ідентифікації осіб, зображених на відео. Відеозапис має тривалість 16 хв. 19 сек., розміщений на каналі «Верховный Суд Донецкой Народной Республики», містить відомості з приводу стану системи судових органів так званої «ДНР», а саме з приводу стану розгляду справ «Докучаевским городским судом ДНР», де представляє собою брифінг виконуючого обов`язки голови суду. На 11 секунді з`являється особа чоловічої статі у чорному діловому костюмі, білій сорочці, який доповідає про стан розгляду судових справ, які перебували на розгляді в «Докучаевском городском суде ДНР» станом на 01.12.2018. За результатами огляду встановлено, як свідок повідомив, що особа, зображена на відеозаписі є колишнім суддею Новоазовського районного суду Донецької області ОСОБА_5 , з яким свідок був особисто знайомим у зв`язку зі здійсненням своєї професійної діяльності (а.с.76-77, Т.2).
Протокол огляду від 17.09.2024 складений оперуповноваженим Першого оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську майором ДБР ОСОБА_21 на виконання доручення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №№42023050000000187 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.1 ст. 258-3 КК України, який здійснив огляд Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами з метою отримання відомостей щодо ОСОБА_5 , які містяться у даній системі. Під час огляду слідує, що в Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами підтверджується громадянство України та посвідчує особу ОСОБА_5 , а також міститься інформація щодо дати народження, рнокпп, серії та номера паспорта громадянина України, а також місце проживання останнього. Після чого використовуючи технічні властивості інтернет-браузера « ОСОБА_27 » здійснено друк зазначених даних, які долучено до даного протоколу, як невід`ємні додатки (а.с.106-112, Т.2).
4.2 Судом були заслухані свідки в кримінальному провадженні.
Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_25 суду показала, що вона особисто знайома з ОСОБА_5 , оскільки разом працювали в Новоазовському районному суді Донецької області в період з 2012 року по 2014 рік. Їй достеменно відомо, що останній після подій, які мали місце в 2014 році залишився на тимчасово окупованій території Донецької області. Вона залишила територію Донецької області та наразі будь-якого спілкування з ОСОБА_5 не підтримує. За її участі було проведено огляд інтернет-сайту, де транслювався брифінг за участі ОСОБА_5 як в.о. голови Докучаєвського міського суду Донецької області. Про те чи чинився на ОСОБА_5 будь-який тиск з боку представників окупаційної влади їй не відомо. 
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні суду пояснив, що він з 2010 року займав посаду в правоохоронних органах і за своєю професійною діяльністю часто перебував в приміщенні Новоазовського районного суду Донецької області. З 2012 року по 2014 рік він знав ОСОБА_5 як суддю Новоазовського районного суду Донецької області. Також йому було відомо, що ОСОБА_5 до його призначення суддею Новоазовського районного суду Донецької області проживав у м. Харків, а потім переїхав до м. Новоазовська у зв`язку з призначенням на посаду судді. За відомостями, якими володів свідок, то йому відомо, що станом на початок 2014 року ОСОБА_5 залишився на тимчасово окупованій території Донецької області. У зв`язку зі своїми службовими обов`язками за місце своєї роботи свідок спілкувався з ОСОБА_5 до серпня 2014 року ще саме як з суддею Новоазовського районного суду Донецької області. Надалі свідок залишив тимчасово окуповану територію та подальша доля ОСОБА_5 йому не була відома. Приблизно в 2022 році він побачив в Інтернеті відеоролик, з якого дізнався, що ОСОБА_5 зайняв посаду голови Докучаєвського міського суду Донецької області, але з назви суду вбачалося, що це є незаконно створеним органом судової влади. Щодо наявності тиску на ОСОБА_5 з боку будь-яких осіб у той час, коли він з ним спілкувався, свідок не знає. 
4.3 Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 сторона обвинувачення посилається, зокрема, на протоколи огляду сайтів та протоколи огляду інтернет-видань, якими підтверджується, що останній виконував обов`язки голови так званого «Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», а потім зайняв таку посаду.
Правовий акт індивідуальної дії розміщений в мережі «Інтернет», сам по собі не є переконливим доказом його фізичного існування, тим більше реалізації, однак підстав для визнання таких доказів недопустимими і неналежними не вбачається, оскільки інформація взята з офіційних інтернет-сайтів органів державної влади РФ, які загальнодоступні в мережі «Інтернет».
Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 237 КПК та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи логічність, послідовність, узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані задокументовані дані про діяльність ОСОБА_5 , як «судді та голови суду» окупаційних органів влади РФ, достовірними доказами обвинувачення.
В ході судового розгляду були забезпечені процесуальні права сторони захисту та обвинувачення для надання ними доказів на підтвердження обвинувачення або його спростування, що закріплені в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Як зазначено у рішенні Верховного Суду від 21.01.2020 (у справі №754/17019/17, провадження № 51-2568км19) стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Так само, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Застосовуючи цей стандарт до обставин даного кримінального провадження, суд уважає, що досліджені під час судового розгляду документи, зміст яких розкрито, виключають будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене, і обвинувачений є винним у його вчиненні, оскільки обвинувачений надавав допомогу державним органам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, таким чином спричинив шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.
Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.
Вищевказані показання свідків та дані письмових доказів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими протоколами оглядів, допитами свідків, здобутими уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено, що ОСОБА_5 призначений на посаду судді, а згодом на посаду голови незаконно створеного суду. Зазначене є беззаперечним свідченням усвідомлення останнім факту окупації, агресії з боку РФ, невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.
Дослідивши та проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до переконливого висновку про те, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, колишнім суддею Новоазовського районного суду Донецької області, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17, 65, 124-129-1, 132, 133 Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» своїми умисними діями, які виразились в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, що виразилось в наданні іноземній державі – Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинив злочин проти основ національної безпеки України. Так, останній громадянин України ОСОБА_5 , маючи достатній рівень юридичної освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації частини Донецької області, розуміючи, що видані представниками створеної за підтримки та під контролем РФ терористичної організації «ДНР» нормативно-правові акти є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, після захоплення м. Донецька членами терористичної організації «ДНР» у липні - вересні 2014 року), діючи умисно, керуючись власними ідеологічними та політичними мотивами, добровільно залишився на тимчасово окупованій території Донецької області.
Надалі, в період часу з 12.10.2015 по 19.05.2017 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), колишній суддя Новоазовського районного суду міста Макіївки Донецької області, громадянин України ОСОБА_5 , знаходячись на території тимчасово окупованої Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), умисно, з власної ініціативи, керуючись злочинною метою, надав згоду представникам РФ та представникам так званої «ДНР» на перехід на їх бік шляхом добровільного зайняття посади у структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - незаконно створеному судовому органі «ДНР» - «Докучаевском городском суде Донецкой народной республики», зокрема посади «судьи Докучаевского городского суда Донецкой народной республики», на яку і був призначений наказом «Главы Донецкой народной республики» ОСОБА_6 №119 від 19.05.2017. 
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги іноземній державі – Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 , приблизно 07.12.2018 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території Докучаєвського міського суду Донецької області, у приміщенні так званого «Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», за адресою: Донецька область, м.Докучаєвськ, вул.Центральна, буд. 44А, з метою укріплення незаконної влади «ДНР», підконтрольній РФ, та переконання місцевого населення у легітимності злочинної діяльності окупаційної адміністрації, приймав участь у публічних заходах, які проводились представниками окупаційних засобів масової інформації щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави агресора, про що 07.12.2018 викладено відеозапис у мережі Інтернет на відеохостингу YouTube під назвою «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР ОСОБА_7 07.12.2018». 
Крім того, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, направлений на надання допомоги іноземній державі – Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 на підставі указу «Главы Донецкой Народной Республики» № 515 від 13.07.2023 обійняв посаду «председателя Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», та продовжив здійснювати правосуддя від імені «ДНР» протиправно приймати судові рішення, тим самим сприяти представникам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України судового органу окупаційної адміністрації «ДНР», що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущенню контролю державної влади Україні на частині території Донецької області. 
Вказані дії призвели до формування та створення суспільного резонансу, який негативно впливає на імідж робітників державних органів, судів та формує негативну думку у суспільстві, щодо безкарності вчинення дій, спрямованих на порушення державного суверенітету та територіальної цілісності України, тобто є направленими на надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Добровільність зайняття ОСОБА_5 вищезазначених посад підтверджено як показаннями свідків, так і вищезазначеними письмовими доказами, аналіз і оцінку яким наведено судом вище, з огляду на що доводи захисника про недоведеність добровільності зайняття останнім вказаної посади саме в правоохоронному органі не ґрунтуються на доказах та носять характер припущення.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.
Таким чином, на переконання суду, вищезазначеними доказами поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_5  вчинив кримінальне правопорушення (злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 1689-VII від 07.10.2014, який набрав чинності 31.10.2014) як державна зрада, а саме діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, що виразилось в наданні іноземній державі – Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
V. Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження
Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
У березні-квітні 2014 року представниками влади і збройних сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України, в населених пунктах Луганської та Донецької областей розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів Збройних Сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.
В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «О поддержке акта о государственной независимости Донецкой Народной Республики», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецкая Народная Республіка» (далі - «ДНР»). 
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних об`єднань і підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 № 1680-VII визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України, бюджетні установи України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.
Вказана терористична організація є стійкою, має чіткі ієрархію та структуру, до якої входять політичний, силовий та судовий блоки, а також розподіл ролей між її учасниками.
Постановою «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-1 «О создании судебной системы» визначено, що «...судебная система Донецкой Народной Республики состоит из Верховного Суда, городских и районных судов общей юрисдикции, военных судов, арбитражного суда», які підпорядковуються керівникам «ДНР».
Постановою незаконно утвореного органу «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-1 «О создании судебной системы» визначено, що «...судебная система Донецкой Народной Республики состоит из Верховного Суда, городских и районных судов общей юрисдикции, военных судов, арбитражного суда», які підпорядковуються керівникам «ДНР».
Постановою незаконно утвореного органу «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-2 «О судебной системе» затверджено тимчасове положення про судову систему, відповідно до якого визначено структуру та повноваження судів терористичної організації «ДНР».
Указом «Главы Верховного Суда Донецкой Народной Республики» від 22.02.2016 № 45-од затверджено «Административный регламент Верховного Суда Донецкой Народной Республики», в якому врегульовано склад «Верховного Суда Донецкой Народной Республики», повноваження голови та його заступників, порядок роботи тощо.
Зазначені незаконні нормативно-правові акти, видані представниками терористичної організації «ДНР», якими у своїй діяльності керуються прокурори та судді, що незаконно діють на території псевдодержавного утворення «ДНР» та підтримують його діяльність, приймались всупереч чинного законодавства України, є протиправними й такими, що суперечать основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.
VI. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність
Згідно обвинувального акту та встановлених судом обставин, ОСОБА_5 громадянин України ОСОБА_5 , маючи достатній рівень юридичної освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації частини Донецької області, розуміючи, що видані представниками створеної за підтримки та під контролем РФ терористичної організації «ДНР» нормативно-правові акти є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, після захоплення м. Донецька членами терористичної організації «ДНР» у липні - вересні 2014 року), діючи умисно, керуючись власними ідеологічними та політичними мотивами, добровільно залишився на тимчасово окупованій території Донецької області.
Надалі, в період часу з 12.10.2015 по 19.05.2017 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), колишній суддя Новоазовського районного суду міста Макіївки Донецької області, громадянин України ОСОБА_5 , знаходячись на території тимчасово окупованої Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), умисно, з власної ініціативи, керуючись злочинною метою, надав згоду представникам РФ та представникам так званої «ДНР» на перехід на їх бік шляхом добровільного зайняття посади у структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - незаконно створеному судовому органі «ДНР» - «Докучаевском городском суде Донецкой народной республики», зокрема посади «судьи Докучаевского городского суда Донецкой народной республики», на яку і був призначений наказом «Главы Донецкой народной республики» ОСОБА_6 №119 від 19.05.2017. 
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги іноземній державі – Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 , приблизно 07.12.2018 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території Докучаєвського міського суду Донецької області, у приміщенні так званого «Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», за адресою: Донецька область, м. Докучаєвськ, вул. Центральна, буд. 44А, з метою укріплення незаконної влади «ДНР», підконтрольній РФ, та переконання місцевого населення у легітимності злочинної діяльності окупаційної адміністрації, приймав участь у публічних заходах, які проводились представниками окупаційних засобів масової інформації щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави агресора, про що 07.12.2018 викладено відеозапис у мережі Інтернет на відеохостингу YouTube під назвою «Брифинг и.о. председателя Докучаевского городского суда ДНР ОСОБА_7 07.12.2018». 
Крім того, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, направлений на надання допомоги іноземній державі – Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 на підставі указу «Главы Донецкой Народной Республики» № 515 від 13.07.2023 обійняв посаду «председателя Докучаевского городского суда Донецкой Народной Республики», та продовжив здійснювати правосуддя від імені «ДНР» протиправно приймати судові рішення, тим самим сприяти представникам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України судового органу окупаційної адміністрації «ДНР», що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущенню контролю державної влади Україні на частині території Донецької області. 
Вказані дії призвели до формування та створення суспільного резонансу, який негативно впливає на імідж робітників державних органів, судів та формує негативну думку у суспільстві, щодо безкарності вчинення дій, спрямованих на порушення державного суверенітету та територіальної цілісності України, тобто є направленими на надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, призвели до посилення заходів тимчасової окупації частини її території, завдяки чому окупація триває.
Суд звертає увагу, що визначення терміну «підривна діяльність», було предметом аналізу колегії суддів Верховного Суду в постанові від 06 грудня 2021 року у справі №756/4855/17. У згаданому рішенні Верховний Суд зауважив, що термін «підривна діяльність» давно застосовується в міжнародному праві та його визначення розкривається в науковій доктрині.
Зокрема, термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) та інших.
У контексті положень ст. 111 КК України підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено, що на момент окупації частини Донецької області, ОСОБА_5 мав ще статус судді Новоазовського районного суду Донецької області, з цієї посади був звільнений за власним бажанням 12.10.2015, отже він мав достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення ним фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації її територій.
Робота у подальшому суддею ОСОБА_5 в незаконно створених судових органах, розгляд певних справ, ведення їх статистики, використання знань та навичок на користь РФ на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме в м.Докучаєвську, забезпечувало становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом утворення і функціонування незаконно створених судових та правоохоронних органів РФ на окупованій території України, виконання обов`язків судді з метою недопущення контролю української влади на території Донецької області, а отже, надання ним допомоги РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.
На свідомий і добровільний характер дій з надання допомоги РФ у проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку. Обвинувачений хоча формально і звільнився із судової системи України, фактично продовжував виконувати свої обов`язки, однак на користь держави, яка окупувала територію України, усупереч положенням Конституції України, здійснював діяльність, яка прямо суперечить основним завданням судових органів України та обов`язку кожного громадянина.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 1689-VII від 07.10.2014, який набрав чинності 31.10.2014) як державна зрада, а саме діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, що виразилось в наданні іноземній державі – Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Щодо редакції статті, то суд констатує, що застосуванню підлягає саме редакція статті, яка діяла на момент вчинення злочину – в редакції Закону від 07 жовтня 2014 року № 1689-VII.
VIІ. Призначення покарання
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами Кримінального кодексу України, роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. 
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого.
Так, з даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є особою працездатного віку, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, до 12.10.2015 обіймав посаду судді Новоазовського районного суду Донецької області, з якої був звільнений за власним бажанням, мав постійне місце проживання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, також відсутні з огляду та те, що вони в обвинувальному акті не зазначені, під час судового розгляду не встановлено, та про їх наявність прокурором у судових дебатах не вказано. 
Вирішуючи питання про призначення покарання за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 07 жовтня 2014 року № 1689-VII), суд враховує, що санкцією статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років. З огляду на відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити покарання у цих межах.
З урахуванням також тієї обставини, що санкція частини 1 цієї статті була змінена шляхом доповнення до основного покарання у виді позбавлення волі додатковим покарання у виді конфіскації майна на підставі Закону від 07.10.2014 № 1689-VII, що набрав чинності 31 жовтня 2014 року, то суд вважає, що є підстави для призначення такого додаткового покарання, як про це просив прокурор у судових дебатах.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання з конфіскації його майна, яке належить йому на праві власності. 
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відомостей про наявність у ОСОБА_5 будь-якого спеціального звання не здобуто, тому необхідності позбавлення його стороною обвинувачення не порушувалося.
З приводу додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд не вбачає підстав для його призначення з огляду на наступне.
Зокрема, у випадку, коли додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не передбачене у санкції статті Особливої частини КК, суд може призначити його з покликанням на положення ч. 2 ст. 55 КК лише за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Зі змісту цієї частини статті 55 КК чітко слідує, що таке додаткове покарання суд може призначити лише у разі, коли визначає за неможливе збереження особі права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Тобто на момент вчинення відповідного кримінально караного діяння особа вже має обіймати такі посади або займатися такою діяльністю і суд вважає, що в подальшому таке право особи необхідно обмежити.
Разом з тим, при призначенні такого додаткового покарання, суд враховую особу обвинуваченого. А саме, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, на момент ухвалення вироку йому виповнилося 56 років, у разі відбуття покарання за цим вироком, останньому буде мінімум 68 років, а враховуючи, строк погашення судимості, як необхідної умови працевлаштування у правоохоронні органи, відповідно до ч.9 ст. 89 КК України – 8 років з дня відбуття покарання, то на момент погашення судимості йому виповниться мінімум 76 років, що перевищує граничний вік перебування на службі в більшості правоохоронних органів – 65 років.
Також, в цьому випадку, суд приймає до уваги те, що про призначення такого додаткового покарання сторона обвинувачення у судових дебатах не просила.
У зв`язку із викладеним, суд вважає, що призначення не обов`язкового додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи його вік та призначене покарання за цим вироком, є не доцільним.
VIIІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальних витрат сторонами кримінального провадження не понесено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
З клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, до набрання цим вироком суду законної сили, прокурор до суду не звертався.
Разом з тим, встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська (станом на 01.05.2025 перейменованого на Шевченківський районний суд міста Дніпра) від 04.03.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (за відсутності підозрюваного), та встановлено, що після затримання ОСОБА_5 , не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, останнього необхідно доставити до слідчого судді для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який.
При цьому, станом на час завершення розгляду судом даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 не був затриманий та доставлений до суду, тобто раніше обраний до нього запобіжний захід застосований не був.
Враховуючи викладене, а також перебування на даний час ОСОБА_5 у розшуку, відсутність з боку сторони обвинувачення відповідного обґрунтованого клопотання про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що підстави для застосування до нього запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили відсутні.
Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, то строк відбування ним покарання слід рахувати з часу його фактичного затримання.
Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 366, 369, 373-374, 376, 395, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 1689-VII від 07.10.2014, який набрав чинності 31.10.2014) у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності засудженому майна.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання цього вироку.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку для вручення обвинуваченому видати захиснику.
Інформацію про ухвалення вироку розмістити в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя:        ОСОБА_1