Справа № 569/10423/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Баланович М.В.
за участю представника відповідача Беляновського Р.Ю.
розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Конюшко Д.Б., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП 251417,01 грн; моральну шкоду у розмірі 15000 грн та судові витратиу розмірі 17725,37 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 грудня 2024 року о 16 год. 00 хв. у м. Рівне, вул. Василя Червонія, 16Б, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «BMW» р/н НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив обгін, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та знаходився під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.12.2024 року у справі №569/24912/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо транспортна подія, визнано ОСОБА_2 
На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №223621721 виданого АТ «СГ «ТАС» (приватне), дійсного на дату ДТП. Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивач звернувся до Страховика та надав усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування. За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, АТ «СГ «ТАС» (приватне) було виплачено страхове відшкодування у розмірі 133 581,04 грн. 
З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, Позивач замовив огляд пошкодженого транспортного засобу «Hyundai» н.з. НОМЕР_2 , у оцінювача ФОП ОСОБА_4 . На підставі огляду було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу «Hyundai» ВК5378YA №1397/12-24 від 20 грудня 2024 року. Так, у відповідності до Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу №1397/12-24 від 20 грудня 2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Hyundai» р/н НОМЕР_2 складає 152 406,95 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai» р/н ВК5378YA склала 403 823,96 грн. 
Таким чином, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням: 403 823,96 грн. (розмір збитку, заподіяного Позивачеві – вартість відновлювального ремонту ТЗ) – 152 406,95 грн. (належне страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу) = 251 417,01 грн. (різниця між розміром шкоди і страховим відшкодуванням). 
03.07.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія BMW X5 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу №223621721. Страховиком відповідача АТ СГ «ТАС» здійснено страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, на користь позивача у сумі 133 581,04 грн. (у розмірі витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу зменшений на суму податку на додану вартість). Позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту – 403 823,96 грн., та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу – 152 406,95, що становить 251 417,01 грн. Із наведеним позивачем розрахунком суми позовних вимог відповідач не погоджується у зв`язку із недопустимістю Висновку №1397/12-24 як доказу. Оскільки висновок наданий позивачем є недопустимим доказом, а встановити дійсний розмір завданого позивачу матеріального збитку є неможливим без володіння спеціальними знаннями, відповідачем подається клопотання про проведення судової експертизи. Відповідач зазначає, що крім обставин отримання Висновку із порушенням вимог закону (про що детально описано у клопотанні про проведення експертизи), визначений ним розмір матеріального збитку є суттєво завищеним. Відповідач заперечує щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, а також просить стягнути судові витрати понесені відповідачем.
Ухвалою суду від 09.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 15.08.2025 призначено судову автотоварознавчу експертизу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву від 25.03.2026 просить розгляд справи здійснити за відсутності позивача, задовольнити позовні вимоги. 
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову посив відмовити в повному обсязі, з підстав наведених у відзиві та з урахуванням Висновку експерта від 23.02.2026.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 05 грудня 2024 року о 16 год. 00 хв. у м. Рівне, вул. Василя Червонія, 16Б, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «BMW» р/н НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив обгін, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та знаходився під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.12.2024 року у справі №569/24912/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №223621721 виданого АТ «СГ «ТАС»
За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, АТ «СГ «ТАС» (приватне) було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 133 581,04 грн. 
У відповідності до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу №1397/12-24 від 20 грудня 2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Hyundai» р/н НОМЕР_2 складає 152 406,95 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai» р/н НОМЕР_2 склала 403 823,96 грн. 
Згідно Висновку Експерта №259,25 СЕУ від 23.02.2026 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 05.12.2024 року, станом на момент ДТП становить 118352,92 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Hyundai» р/н НОМЕР_2 пошкодженого в ДТП 05.12.2024 року, станом на момент ДТП становить 118352,92 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відтак, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Матеріалами справи підтверджується вина позивача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.12.2024 року, внаслідок якої в результаті пошкодження належного позивачу транспортного засобу«Hyundai» р/н НОМЕР_2 , останній завдано матеріальної шкоди.

АТ «СГ «ТАС», як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодував позивачу шкоду, яка визначена у порядку, встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 133 581,04 грн. 
Відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто різницю між вартістю відновлювального ремонту і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Позивач пред`явив вимогу про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяних збитків, який встановлений звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 136/25 від 15 квітня 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі №924/675/17 зроблено висновок, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 суд зазначив, що ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Судом встановлено, що висновок експерта №259.25 СЕУ від 23.02.2026 було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Суд не має сумнівів стосовно обґрунтованості висновків судової авто товарознавчої експертизи, що надані судовим експертом Картавов Ю.О., оскільки, складений ним висновок повністю відповідає вимогам, встановленим ст. 102 ЦПК України, і приймається судом в якості належного і допустимого письмового доказу.
Згідно Висновку Експерта №259.25 СЕУ від 23.02.2026 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai» р/н НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 05.12.2024 року, станом на момент ДТП становить 118352,92 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Hyundai» р/н НОМЕР_2 пошкодженого в ДТП 05.12.2024 року, станом на момент ДТП становить 118352,92 грн.
Встановлено, що між позивачем та страховою компанією АТ «СГ «ТАС» було досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, який склав 133581,04 грн., позивач отримав дані кошти, чим фактично прийняв виконання умов договору страхування. Згідно полісу №223621721 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн., франшиза нуль грн. Позивачем не заявлялось вимог до страховика щодо невідповідності отриманої виплати з вартістю відновлювальних робіт автомобіля, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП до задоволення не підлягають. 
Щодо стягнення моральної шкоди.
Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст.2 3ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Обґрунтовуючи вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилається на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, йому завдано душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. Однак, доказів, які б свідчили про перенесення моральних страждань позивачем суду не надано, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.2,4,5,7,12,76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265,268,273,280-284 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 
відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 
Повний текст судового рішення виготовлено 31.03.2026 року.
Суддя І.О.Гордійчук