1	Справа № 335/11441/25  2/335/185/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року        м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Куян О.С., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни, до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,- 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Сімонець Є.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати Позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 . 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2003 року у справі №2-1277, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9761990. 
Спадкоємцями першої черги після смерті матері є її сини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Алейнікової Н.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері. 
01 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Алейніковою Н.О. було видано повідомлення, в якому зазначено, що на день смерті померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Місце проживання ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_3 зареєстровано за іншою адресою, таким чином згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України строк шість місяців для прийняття спадщини ним пропущений. Проте, згідно ст. 1272 ЦК України у ОСОБА_1 є право продовжити встановлений для прийняття спадщини строк шляхом звернення до суду.
В свою чергу Позивач зазначає, що з 2019 року та по день смерті його матері, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати Позивача, проживала, але не була зареєстрована разом із ним, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
Так, через те, що мати Позивача була особою похилого віку, страждала на ряд тяжких захворювань, через які не здатна була самостійно обслуговувати себе, протягом останніх двох років свого життя ОСОБА_3 проживала разом із сином ОСОБА_1 , який здійснював догляд за нею. Вказані обставини підтверджуються довідкою ОСББ «Сталь-3» від 02.10.2025, відповідно до якої ОСОБА_3 мешкала за адресою АДРЕСА_1 , з липня 2019 року по березень 2025 року, без постанови на облік.
Враховуючи те, що встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті необхідне Позивачу для подальшого оформлення спадкових прав після померлої матері, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 , в особі свого представника – адвоката Сімонець Є.О., прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Вказаною ухвалою також було витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейнікової Наталії Олексіївни копію спадкової справи, відкритої після смерті  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
30.12.2025 від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейнікової Н.О. надійшов Витяг зі Спадкового реєстру за №83700071 від 22.12.2025 про те, що після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкову справу не заведено.
Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява від 21.01.2026 про визнання позову, у якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності.
20.01.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача – адвоката Сімонець Є.О. про залучення до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якості співвідповідача територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 21.01.2026, клопотання представника позивача – адвоката Сімонець Є.О., було задоволено, залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача територіальну громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
У встановлений судом строк, представник Запорізької міської ради відзиву на позовну заяву не надав.
Ухвалою суду від 25.02.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.03.2026. Заяву представника позивача – адвоката Сімонець Є.О. про виклик і допит свідків, задоволено та ухвалено під час судового розгляду справи по суті викликати у судове засідання та допитати свідків: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. У судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 постійно проживала разом із ним, за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час до її смерті, оскільки самостійно не мала можливості собою опікуватись. Померла його мати у лікарні, куди її було доставлено з адреси їх місця проживання. 
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що ним визнаються позовні вимоги ОСОБА_1 , і що дійсно їх мати на момент смерті постійно проживала за адресою місця проживання позивача, АДРЕСА_1 , який за нею доглядав. Він періодично також приїздив на вказану адресу до матері, допомагав братові з доглядом. Також повідомив, що ним вже отримано рішення суду про встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини, він подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини і нотаріусом вже відкрито спадкову справу за його заявою.
Представник Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 30.03.2026. 
З Єдиного державного реєстру судових рішень судом отримано рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2026, справа № 335/10832/25, у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: 1. ОСОБА_1 , 2. Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, 3. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейнікова Наталія Олексіївна про встановлення факту спільного проживання, про наявність якого суду стало відомо з пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні 19.03.2026. 
Заслухавши позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні в ній докази у сукупності, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 22.03.2025 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 10.12.1969 Орджонікідзевським районним ЗАГС м. Запоріжжя, батьками позивача у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: батько – ОСОБА_6 , мати – ОСОБА_3 .
Тобто, позивач у справі є сином померлої ОСОБА_3 та має право на спадкування майна померлої, як спадкоємець першої черги.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.  Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Таким чином, Законом встановлено можливість спадкоємця прийняти спадщину після померлого або не прийняти її. Прийняття спадщини спадкоємцями після померлого спадкодавця відбувається, зокрема, шляхом постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а в разі відсутності такого факту проживання, шляхом подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Алейнікової Н.О. з метою оформити право на спадщину після його матері ОСОБА_3 поза межами шестимісячного строку, який встановлено ст. 1270 ЦК України, на прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 01.10.2025 вих. № 247/01-16.
Відповідно до наданих суду документів, позивач ОСОБА_1 на момент смерті його матері був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у той час, як його мати – ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, метою звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом є встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 на момент її смерті за адресою зареєстрованого місця проживання позивача, у АДРЕСА_3 , разом із сином ОСОБА_2 , для оформлення спадкових прав позивача, як особи, яка прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України.
В ході судового розгляду справи, як позивач, так і відповідач, який є його братом, зазначали про те, що їх мати до своєї смерті хворіла, і вони її доглядали. Після того, як захворіла ОСОБА_3 вона стала проживати разом із ОСОБА_1 за місцем його проживання, за адресою АДРЕСА_3 , звідки її і забрали з лікарні, при цьому відповідач – ОСОБА_7 допомагав братові у догляді за матір`ю, приїздивши до них додому, а сам він проживав за іншою адресою, у АДРЕСА_2 , тобто за адресою зареєстрованого місця проживання матері. 
Відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення ЗМР вих. №2123 від 06.10.2025 року, ОСОБА_1 перебував на обліку і отримував компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги із догляду на непрофесійній основі за невиліковно хворою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.01.2023 по 25.04.2023 та з 01.07.2023 по 2025 рік. 
Із відповіді КНП «Лівобережний центр первинної медикосанітарної допомоги №1» ЗМР від 29.10.2025 року №2735 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала під наглядом сімейного лікаря КНП «Лівобережний ЦПМСД №1» ЗМР ОСОБА_8 з діагнозом: Церебральний атеросклероз III ст. Дискуляторна енцефалопатія III. Наслідки ішемічних інсультів. Моторна афазія. Геміпарез. Згідно пояснень сімейного лікаря ОСОБА_8 , у період з 2022 року по 2024 року відвідувала хвору ОСОБА_3 вдома. Під час візитів був присутній син ОСОБА_1 . 
У ході судового розгляду справи, за клопотанням позивача, були допитані свідки ОСОБА_4 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , який є другом позивача, і вказані свідки зазначали, що мати позивача проживала разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона хворіла і її син за нею доглядав.
Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено судом, 22.01.2026 Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя постановлено рішення у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: 1. ОСОБА_1 , 2. Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, 3. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейнікова Наталія Олексіївна про встановлення факту спільного проживання (справа № 335/10832/25).
Відповідно до рішення, яке не оскаржено у встановлений законом строк, судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) із спадкодавцем – матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з листопада 2021 року до моменту смерті спадкодавця – ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Тобто, на момент розгляду цієї справи існує рішення суду, яким встановлено, що померла ОСОБА_3 постійно проживала, з листопада 2021 року до моменту смерті спадкодавця – ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , разом із відповідачем у цій справі – ОСОБА_2 .
У вказаному рішенні зазначено, що у судовому засіданні 12.01.2026 заінтересована особа ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення заяви. Пояснив, що дійсно його брат з 2021 року проживав з матір`ю ОСОБА_3 за адресою реєстрації матері та здійснював за нею догляд. 
Вказані обставини свідчать про недоведеність позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо саме постійного проживання ОСОБА_3 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, і яке приймалось судом, у тому числі, за участю ОСОБА_1 та з урахуванням його пояснень, встановлено факт постійного проживання померлої ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , разом із братом позивача – ОСОБА_2 .
З огляду на викладені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та відмовляє йому в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни, до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 30 березня 2026 року.
Повне рішення виготовлене 03 квітня 2026 року.

Суддя          К.В. Гашук