Справа № 638/22945/25
Провадження № 2/638/3889/26
РІШЕННЯ
Іменем України
20 квітня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Агапова Р.О.,
за участю секретаря Суслової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ: 
Державна іпотечна установа звернулась до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просиластягнути солідарно з: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за станом на 13.11.2025 р. в сумі 287 700,62 грн., з яких: сума основного боргу – 214 458,19 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом нараховані на період з 10.03.2023р. по 13.11.2025р. за відсотковою ставкою 12% - 73 242,43 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне.
Між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 (далі – Відповідач - 1, Позичальник, Боржник) укладено Кредитний договір № 307/12 від 27.12.2005 р., надалі – Кредитний договір, відповідно до якого, Банк надав Позичальнику Кредитні ресурси в сумі 21 600 (двадцять одна тисяча шістсот) доларів США з оплатою по процентній ставці 12 % процентів річних, строком повернення до 27.12.2025 р., з щомісячною оплатою Ануїтетного платежу в розмірі 240,81 доларів США. 
Відповідно до п.2.3. розділу 2 Кредитного договору, кредитні ресурси отримані Позичальником за цим Договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Банк свої зобов`язання за Кредитного договору виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі 21 600 (двадцять одна тисяча шістсот) доларів США., що підтверджується: Заявою на отримання споживчого кредиту від 19.12.2005 р. Заявою на видачу готівки № б/н від 27.12.2005 р. 
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитного договору, між Банком Відповідачем 1, ОСОБА_5 , надалі – Відповідач 2, було укладено Договір поруки № П-307/12 від 27.12.2005 р., між Банком Відповідачем 1, ОСОБА_3 , надалі – Відповідач 3, було укладено Договір поруки № П-307/12/1 від 27.12.2005 р. (далі – Договір поруки), за умовами якого Поручитель зобов`язався перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Договором про іпотечний кредит.
За умовами Договорів поруки за п.2.1.,р. 2, у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні Боржники.
Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, а саме оплата суми щомісячних платежів по поверненню Кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів.
З метою забезпечення виконання Відповідачем - 1 зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - Іпотекодавець) та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір від 27.12.2005 р., за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 29,6 кв. м, житлова площа 16,7 за адресою: АДРЕСА_1 , 
11.05.2015 між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В, відповідно до якого позивач набув право вимоги за спірним договором.
ОСОБА_1 зобов`язання за договором виконав не належним чином, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 027.11.2025 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Також позивач відмовилась від позову в частині стягнення з відповідача 48 909,00грн. мотивуючи це частковою оплатою боргу відповідачем.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, повноважних представників не направили. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.
Також від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача у відкритому судовому засіданні, встановив.
27.12.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та кредит» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №307/12, за умовами якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 21600 доларів США з оплатою по процентній ставці 12 процентів річних (п.2.1 договору).
Згідно п.2.3 договору кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,6кв.м., житловою – 16,7кв.м.
За умовами п.3.2 договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 27 грудня 2025 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредиту у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого становить 240,81 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитом.
Згідно приписів п.3.4 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів, зокрема, у випадку якщо позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або сплату процентів і комісії.
Відповідно до п.4.3 договору позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, у складі ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п.3.2 договору.
Як зазначено в п.5.1 договору забезпеченням зобоязання за цим договормо є застава нерухомості (іпотека): однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Додатком №1 до договору сторони узгодили графік погашення заборгованості за договором.
27.12.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та кредит» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №П-307/12, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором №307/12 від 27.12.2005 (п.1.1 договору).
У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.2.1 договору).
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних »процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також відшкодуванню всіх збитків (п.2.2 договору).
У випадку непогашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку оплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених кредитним договором, у кредитора виникає повне право вимагати сплату боргу в повному обсязі до поручителя (п.2.3 договору).
Згідно п.3.1 договору у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором у зазначені у договорі строки, поручитель зобов`язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового або телетрансмісійного) про невиконання боржником прийнятих на себе зобов`язань сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким способом.
Порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя (п.5.1 договору).
27.12.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та кредит» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки №П-307/12/1, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором №307/12 від 27.12.2005 (п.1.1 договору).
У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.2.1 договору).
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних »процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також відшкодуванню всіх збитків (п.2.2 договору).
У випадку непогашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку оплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених кредитним договором, у кредитора виникає повне право вимагати сплату боргу в повному обсязі до поручителя (п.2.3 договору).
Згідно п.3.1 договору у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором у зазначені у договорі строки, поручитель зобов`язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового або телетрансмісійного) про невиконання боржником прийнятих на себе зобов`язань сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким способом.
Порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя (п.5.1 договору).
27.12.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та кредит» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір.
Згідно п.1 договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекдержателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Вищезазначена квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №307/12 від 27.12.2005 на суму 21600 доларів США.
Банк зобов`язання щодо видачі грошових коштів виконав належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки від 27.12.2005 року на суму 21600 доларів США.
11.02.2015 між Державною іпотечною установою (новий кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги.
Згідно п. 1.2 договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаними у додатку до цього договору.
Згідно додатку 1 до договору відступлення прав вимоги до позивача перейшло право вимоги за договором №307/12 від 27.12.2005 та за договорами поруки П-307/12/1 від 27.12.2005 та П-307/12 від 27.12.2005.
17.09.2025 Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надіслано вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором у сумі 282 348,82грн., у тому числі: 214 458,19грн. – основний борг; 67 890,63грн. – відсотки за користування кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості Державної іпотечної установи станом на 13.11.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором №307/12 становить 287 700,62 грн., з яких: сума основного боргу – 214 458,19 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом нараховані на період з 10.03.2023р. по 13.11.2025р. за відсотковою ставкою 12% - 73 242,43 грн.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Необхідно звернути увагу, що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.
Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Разом з тим, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки кредитним договором передбачено сплату періодичних платежів, а за договором поруки поручитель відповідає за зобов`язаннями згідно з кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
Тобто, якщо до вимог, заявлених до боржника, застосовується загальний строк давності, передбачений статтею 257 ЦК України, то до вимог, заявлених до поручителя, вказаний строк обмежується строком дії поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції.
Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).
У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 408/8040/12 № 200/15135/14-ц, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), в якій підтримала правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та в інших.

Враховуючи вищевикладене, з поручителів підлягає стягненню сума заборгованості в межах строку дії договору поруки, тобто в межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Враховуючи те, що в силу вимог п.3.2 договору кредиту позичальник зобов`язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредиту у складі щомісячного ануїтетного платежу, шестимісячний строк слід відраховувати від цієї дати.
Таким чином, граничним місяцем, за який можливо стягнути заборгованість за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, враховуючи дату звернення позивача з вимогою про погашення заборгованості (17.09.2025) є 17.03.2025.
Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити залишок заборгованості основного тіла кредиту та процентів щодо кожного чергового платежу. Наданий розрахунок містить лише суму загальної заборгованості окремо за тілом кредиту та за відсотками.
Враховуючи викладене, позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтовані, але з огляду на вищевикладене, задоволенню не підлягають.
Враховуючи неналежне виконання позичальником зобов`язань за договором, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу та відсотків з ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Ia підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 265, п.4 ч.1 ст.255Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
Закрити провадження в частині вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 заборгованості у сумі 48 909,00грн. 
Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, Бульвар Лесі Українки, 34, код ЄДРПОУ 33304730) 214 458,19 грн. заборгованості за тілом кредиту; 73 242,43 грн. прострочених відсотків за користування кредитом.
В іншій частині – відмовити.
Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, Бульвар Лесі Українки, 34, код ЄДРПОУ 33304730) 3388,19грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 20.04.2026.

Суддя   Р.О. Агапов