РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/1915/25
Провадження №2/568/127/26

19 лютого 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., секретаря судових засідань Мельничук Л.І. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Гелексі» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг за договором позики № 43315 від 12.12.2018 року в розмірі 20 083,6 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувало тим, що 12.12.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено договір позики №43315, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», тобто було укладено договір позики у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор. Відповідно до умов договору позики, ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 4 000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності, зі стандартною фіксованою процентною ставкою 0,01 % в день, розміром комісії 1,9 %, підвищена комісійна винагорода у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0 %. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .. Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому станом на день подання позовної заяви у нього наявна заборгованість за договором позики № 43315 від 12.12.2018 року в розмірі 20083, 6 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами та комісією за користування позикою 16083,6 грн. Вказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
10.02.2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому він вказує, що позвні вимоги визнає частково. Зазначає, що визнає позов в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у сумі 4000 грн. і проценти в сумі 11,6 грн., в іншій частині позову просить відмовити. Заперечує щодо стягнення заборгованості за процентами та комісії у розмірі 16 072,00 грн, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування та не відповідають положенням чинного законодавства про споживче кредитування. Також вважає необгрунтованою вимогу про стягнення з нього на користь позивача судових витрат на правову допомогу, у зв"язку із чим в її задоволенні просить відмовити. Судовий збір розподілити пропорційно відповідно до задоволених вимог. 
Представником позивача адвокатом Рудзеєм Ю.В. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив. Вказує, що відповідно умов договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0 % в день від суми позики за кожний день прострочення. Із умов договору вбачається, що сторони передбачили міру відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту на лояльних умовах, шляхом нарахування більших відсотків за період після закінчення строку кредитування, коли боржник продовжує користуватися позикою. З розрахунку заборгованості вбачається, що підвищену комісійну винагороду позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України за правилами, визначеними п. 5.3 договору позики, який розміщено у розділі «відповідальність сторін», а не як відсотки за правомірне користування кредитом.
В судове засідання представник позивача Рудзей Ю.В. не з`явився, в доданих до позовної заяви документах міститься його заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій вказано, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. 
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі, на підставі наявних матеріалів справи.
Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення ЗУ «про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 12.12.2018 року що між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 було укладено договір позики.
Згідно п. 1.1 Договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні.
Сума позики становить: 4000,00 грн. (п. 1.1.1), плата за користування позикою у вигляді процентів складає 0,01% в день від початкового розміру позики відповідно до п.1.1.2.1, комісії, яка складає 1,4% в день від початкового розміру позики відповідно до п.п.1.1.1 договору (п.п.1.1.2.2), строк повернення позики: 10.01.2019 (п.1.1.5).
Строк дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п. 2.1.).
Згідно п.п.3.4.1. Договору позичальник зобов`язаний не пізніше, вказаної в п.п.1.1.5 договору повернути позику в повному обсязі, сплатити плату за користування позикою у порядку, визначеному цим договором та додатковими угодами до нього.
Згідно п.п.3.4.4 Договору у випадку прострочення сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю нараховані проценти та підвищену комісію за користування позикою.
Договір підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 96118234.
Згідно Графіку платежів до Договору позики № 43315 від 12.12.2018 сума позики 4000,00 грн.; проценти за користування позикою 11,600 грн.; комісійна винагорода за користування позикою 1 624, 00 грн., термін платежу 10.01.2019 року. Заборгованість за договором позики усього 5635, 60 грн. (а.с. 10).
Згідно паспорту позики, тип кредиту: позика, сума/ліміт кредиту: 4000,00 грн., строк кредитування: до 10.01.2029 року, мета отримання кредиту: на споживчі потреби, процентна ставка: від залишку позики 0,01% у день /(3,65% річних); від початкової суми позики 1,40% у день (511,00% річних); тип процентної ставки фіксована; проценти за користування позикою, відсотки 11,60 грн.; комісійна винагорода 1624,00 грн.; порядок повернення позики: одноразово 5636, 60 грн. до 10.01.2019 року. Паспорт містить відмітку про його підпис споживачем ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 11-13).
Згідно повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» №43315 від 01.09.2025, адресованого ТОВ «ФК «Гелексі», у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «Гелексі», на картковий рахунок отримувача ОСОБА_1 було успішно перераховано грошові кошти: платник коштів ТОВ «ФК «Гелексі», отримувач коштів: ОСОБА_1 , номер транзакції в системі:1096705094, номер операції:118561298, дата проведення платежу: 12.12.2018 року, сума платежу: 4000,00 грн., банк емітент платіжної картки отримувача коштів RAIFFEISEN BANK AVAL, номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_2 (а.с. 21).
Згідно розрахунку заборгованості з 12.12.2018 по 01.08.2025 року за договором позики № 43315 від 12.12.2018 укладеним з ОСОБА_1 , всього нараховано заборгованості: 21613, 32 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу 
Вказаним Договором позики позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти та комісію.
Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
ОСОБА_1 усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками, комісією.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Тому, суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 4000,00 грн.
Щодо процентів за користування кредитом.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Строк користування позикою становив період з 12.12.2018 року до 10.01.2019 року.
Однак, проценти за користування кредитом були нараховані за період як в межах строку кредитування, так і після закінчення такого строку.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України.
Однак, позовні вимоги про стягнення процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» не заявлялися. 
Отже, проценти за користування кредитом за вказаний період становлять: 11,60 грн.
Щодо сплати комісії.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості.
Згідно п. 1.1.2.2 Договору комісія складає 1,4% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору, тобто комісія становить: 4000 грн. * 1,4%/день * 29 днів = 1 624,00 грн.
Щодо сплати підвищеної комісійної винагороди, суд приходить до висновку, що зазначена комісія була нарахована поза межами строку кредитування, а тому не підлягає задоволенню. Суд констатує, що позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів щодо правомірності та підстав нарахування підвищеної комісійної винагороди. При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача у відповіді на відзив на те, що підвищену комісійну винагороду позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки сама по собі комісія має іншу правову природу нарахування.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» заборгованість за Договором позики № 43315 від 12.12.2018 року у розмірі 5 635,60 грн., з яких 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11,6 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 624,00 грн. комісія за користування позикою.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» судовий збір у розмірі 679,72 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 403,00 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 28,06%).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 526, 527, 530, 551, 610, 626, 628, 629, 634, 638, 1049-1050, 1054, ЦК України, ст. 13, 77-78, 81, 89, 141, 263- 265, 279, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики № 43315 від 12.12.2018 року в розмірі 5 635,60 грн. (п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень шістдесят копійок).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» судовий збір у розмірі 679,72 грн. (шістсот сімдесят дев"ять гривень сімдесят дві копійки) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 403,00 грн. (одна тисяча чотириста гривень три копійки).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 24.02.2026р.

Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі», юридична адреса: 01054, м.Київ вул. В`ячеслава Липинського, 10/1, код ЄДРПОУ: 41229318.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя           О.М. Делалова