СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року Справа № 480/1009/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В., 
представника позивача - Маківського О.В.,
представника відповідача - Сахнюк А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1009/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №61818280901 від 24.01.2025 Головного управління ДПС у Сумській області про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 822588,00 грн за порушення ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №60218280901 від 24.01.2025 Головного управління ДПС у Сумській області про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 1195992,00 грн за порушення ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Сумській області за результатами проведених фактичних перевірок прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.01.2025 №61818280901 та №60218280901, якими до позивача застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 2 018 580,00 грн за порушення вимог частини другої статті 23 Закону України №3817-ІХ.
Позивач не погоджується із зазначеними рішеннями та вважає їх протиправними, оскільки, на його думку, відповідачем безпідставно зроблено висновок про здійснення роздрібної торгівлі сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та нікотином.
Зазначає, що під час здійснення контрольних розрахункових операцій у магазинах позивача було реалізовано виключно товари «NewWay гліцерин харчовий» та «ароматична добавка харчова», що підтверджується фіскальними чеками, долученими до матеріалів перевірки. Вказані товари мають широке застосування у харчовій промисловості, що підтверджується відповідними сертифікатами відповідності.
Позивач наголошує, що ані сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, ані нікотин ним не реалізовувалися, що, на його думку, підтверджується відсутністю відповідних позицій у фіскальних чеках та витягах з реєстру електронних копій розрахункових документів.
Також позивач зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 23 Закону №3817-ІХ.
Окрім цього, позивач вказує на порушення відповідачем процедури призначення та проведення фактичних перевірок, зокрема, що накази про їх проведення не містять конкретних підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а містять лише формальні посилання на норми законодавства без зазначення інформації про можливі порушення.
Зазначає, що перевірки фактично проводилися за період минулої діяльності, що, на думку позивача, не відповідає суті фактичної перевірки, яка має перевіряти стан дотримання законодавства на момент її проведення.
Крім того, позивач звертає увагу, що у наказах про проведення перевірок містяться посилання на Закон України №481/95-ВР, який втратив чинність, що свідчить про формальний підхід відповідача до їх винесення.
Також позивач зазначає, що за результатами звернення перевіряючих до правоохоронних органів було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно продавця, однак постановою суду провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
На підставі наведеного позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення прийняті без урахування всіх обставин справи, з порушенням вимог законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі актів фактичних перевірок від 01.01.2025, складених за результатами перевірок позивача, проведених на підставі наказів від 20.12.2024. 
Зазначає, що перевірки проведені відповідно до вимог Податкового кодексу України, зокрема на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у межах здійснення контролюючим органом функцій у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів. 
Відповідач вказує, що за результатами перевірок встановлено порушення позивачем вимог частини другої статті 23 Закону України №3817-ІХ, а саме здійснення роздрібної торгівлі сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, що стало підставою для застосування до позивача штрафних санкцій. 
Зазначає, що відповідно до пункту 78 статті 1 Закону №3817-ІХ сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, визначається як суміш нікотину, гліцерину, пропіленгліколю та інших компонентів, які забезпечують характеристики відповідної продукції, а роздрібна торгівля такими товарами, як і нікотином, окремо або в наборах, забороняється. 
У відзиві відповідач також зазначає, що за результатами перевірки встановлено факт реалізації позивачем відповідної продукції, а також інші порушення, зокрема вимог трудового законодавства у частині допуску працівника до роботи без належного оформлення. 
Крім того, відповідач посилається на судову практику, відповідно до якої для застосування санкцій достатнім є встановлення факту здійснення торгівлі нікотином або продукцією, що підпадає під регулювання Закону №3817-ІХ, а також зазначає, що недоліки в оформленні наказу про проведення перевірки не є істотними, якщо такий наказ містить мінімально необхідну інформацію щодо підстав її проведення та не перешкоджає реалізації платником податків своїх прав. 
З урахуванням викладеного відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, прийнятими у межах наданих повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для їх скасування відсутні.
Ухвалою суду від 11.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.09.2025 закрито підготовче провадження по справі № 480/1009/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт господарювання 19.04.2024, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Сумській області та здійснює господарську діяльність, зокрема, за КВЕД 47.19 та 47.78 — роздрібна торгівля у неспеціалізованих та спеціалізованих магазинах.
Позивач здійснює господарську діяльність через магазини, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
На підставі наказів Головного управління ДПС у Сумській області від 20.12.2024 №2477-кп та №2478-кп «Про проведення фактичної перевірки» контролюючим органом призначено проведення фактичних перевірок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцями здійснення господарської діяльності.
Згідно зі змістом зазначених наказів, фактичні перевірки призначено з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, у тому числі щодо заборони роздрібної торгівлі тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином, на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (а.с.27-29).
Фактична перевірка за адресою: АДРЕСА_2 проведена 24.12.2024 з 12 год. 00 хв., що підтверджується актом перевірки від 01.01.2025 (а.с.10-12).
Перевірку здійснювали посадові особи відповідача на підставі направлень, виданих 20.12.2024, які були пред`явлені продавцю позивача під час початку перевірки. Копії наказів про проведення перевірки були вручені продавцю позивача безпосередньо під час її проведення.
Під час проведення фактичної перевірки за адресою: АДРЕСА_2 контролюючим органом здійснено контрольну розрахункову операцію, а також досліджено інформацію з електронних систем обліку розрахункових операцій, зокрема реєстр електронних копій фіскальних чеків за період здійснення господарської діяльності позивача.
Як вбачається з матеріалів перевірки, у фіскальних чеках, сформованих у період жовтня – грудня 2024 року, відображено реалізацію товарів під назвами «гліцерин харчовий» та «ароматична добавка харчова» різних об`ємів та найменувань (а.с.13-19).
Разом з тим, за результатами проведеної інвентаризації 24.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено наявність у місці здійснення господарської діяльності залишків товарів, зокрема: нікобустер (нікотин), гліцерин, ароматичні добавки та ароматизатори на загальну суму 926 260,00 грн.
Крім того, матеріалами перевірки підтверджується, що у ході контрольної розрахункової операції покупцям було фактично передано товар, який містить нікотин (нікобустер), що не був відображений у фіскальному чеку, при цьому у чеку зазначено лише інші товари.
За результатами зазначеної перевірки складено акт від 01.01.2025, у якому зафіксовано висновки контролюючого органу про виявлені порушення, зокрема порушення статті 24 Кодексу законів про працю України у частині допущення працівника до роботи без належного оформлення трудових відносин, а також порушення частини другої статті 23 Закону України №3817-ІХ у частині здійснення роздрібної торгівлі сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах (а.с.10-12).
Окремо судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 20.12.2024 №2477-кп проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача за адресою: Сумська область, м. Суми, Покровська площа, буд. 7/2.
Перевірка за вказаною адресою проведена уповноваженими посадовими особами контролюючого органу на підставі направлень, виданих 20.12.2024, які були пред`явлені уповноваженій особі позивача під час початку перевірки, із врученням копії наказу про її проведення.
Під час проведення фактичної перевірки за адресою: Сумська область, м. Суми, Покровська площа, буд. 7/2 контролюючим органом здійснено контрольні заходи, а також досліджено інформацію з електронних систем обліку розрахункових операцій.
Як вбачається з матеріалів перевірки, за результатами дослідження інформації з реєстру електронних копій фіскальних чеків за місцем здійснення діяльності позивача у м. Суми, у фіскальних чеках, сформованих у період жовтня – грудня 2024 року, також відображено реалізацію товарів під назвами «гліцерин харчовий» та «ароматична добавка харчова» різних об`ємів та найменувань.
З аналізу зазначених розрахункових документів вбачається системність здійснення позивачем реалізації відповідної продукції, яка за своїми характеристиками може використовуватись як складові для виготовлення рідин, що застосовуються в електронних сигаретах.
За результатами перевірки, проведеної за адресою: Сумська область, м. Суми, Покровська площа, буд. 7/2, складено акт від 01.01.2025, у якому контролюючим органом зафіксовано порушення вимог частини другої статті 23 Закону України №3817-ІХ у частині здійснення роздрібної торгівлі продукцією, що відноситься до сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Таким чином, за результатами проведених фактичних перевірок за кожним із місць здійснення господарської діяльності позивача контролюючим органом встановлено окремі факти порушення вимог частини другої статті 23 Закону України №3817-ІХ, що стало підставою для складання відповідних актів перевірок від 01.01.2025.
На підставі зазначених актів перевірок Головним управлінням ДПС у Сумській області 24.01.2025 прийнято податкові повідомлення-рішення:
№61818280901, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 822 588,00 грн;
№60218280901, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 1 195 992,00 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі пункту 21 частини другої статті 73 Закону України №3817-ІХ у зв`язку з порушенням вимог частини другої статті 23 цього Закону, якою заборонено роздрібну торгівлю тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином окремо або в наборах.
Розмір застосованих фінансових санкцій визначено контролюючим органом у відповідності до вимог зазначеної норми як 200 відсотків вартості реалізованих товарів, встановлених під час проведення відповідних перевірок.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.
Відповідно до пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться без попередження платника податків.
Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі визначення контролюючим органом суми грошового зобов`язання платнику податків надсилається (вручається) податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 78 статті 1 Закону України №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, – це суміш нікотину, гліцерину, пропіленгліколю та інших компонентів, яка використовується для виготовлення таких рідин та забезпечує їх основні характеристики.
Частиною другою статті 23 Закону України №3817-ІХ встановлено, що роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу, який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД) окремо або в наборах забороняється.
Згідно з пунктом 21 частини другої статті 73 Закону України №3817-ІХ за порушення вимог частини другої статті 23 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості реалізованих товарів.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок щодо доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта.
З огляду на характер спірних правовідносин, ключовим для їх вирішення є встановлення факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі нікотином та/або сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, що прямо заборонено частиною другою статті 23 Закону України №3817-ІХ.
Судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки контролюючим органом здійснено контрольну розрахункову операцію, у ході якої продавцем позивача покупцям було передано три одиниці товару, з яких дві відображені у фіскальному чеку, а третя — нікобустер — у фіскальному чеку не зазначена. З матеріалів справи, зокрема відеозапису, дослідженого у судовому засіданні, вбачається, що зазначений нікобустер фактично передано покупцям разом з іншими товарами.
При цьому представником позивача у судовому засіданні підтверджено факт передачі такого товару та зазначено, що ним не заперечується, що основним компонентом є нікотин, що також підтверджується маркуванням продукції (а.с.202).
Оцінюючи доводи позивача про те, що вказаний товар був переданий як «подарунок» і не є предметом реалізації, суд виходить з наступного.
Згідно із загальними засадами правозастосування у сфері публічно-правових відносин, визначальним є реальний зміст правовідносин, а не їх формальне оформлення.
Судом встановлено, що передача нікобустера відбулася одночасно із придбанням інших товарів та була обумовлена фактом їх придбання, що виключає можливість розглядати таку передачу як самостійну безоплатну дію, не пов`язану з господарською діяльністю.
Таким чином, передача нікобустера є складовою частиною єдиної господарської операції, спрямованої на реалізацію товарів, а його невідображення у фіскальному чеку свідчить про фактичне приховування реалізації такого товару.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивач фактично здійснив реалізацію товару, що містить нікотин, що є порушенням прямої заборони, встановленої частиною другою статті 23 Закону України №3817-ІХ.
Доводи позивача про те, що ним реалізовувались виключно харчові добавки (гліцерин та ароматизатори), суд оцінює критично, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими доказами, зокрема відеозаписом контрольної закупки, а також відсутністю заперечень представника позивача щодо передачі нікобустера.
Сам факт відсутності відповідного товару у фіскальному чеку не свідчить про відсутність його реалізації, оскільки, як встановлено судом, такий товар фактично передано покупцям, що підтверджується належними та допустимими доказами у розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд також враховує, що відповідно до визначення, наведеного у пункті 78 статті 1 Закону №3817-ІХ, сировина для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, може складатися з окремих компонентів, зокрема гліцерину та ароматизаторів, які в сукупності забезпечують властивості відповідної продукції.
Факт реалізації позивачем гліцерину та ароматичних добавок сам по собі не є порушенням, однак у поєднанні з встановленими обставинами реалізації нікотиновмісного компонента (нікобустера) свідчить про здійснення діяльності, спрямованої на продаж складових для виготовлення рідин для електронних сигарет, що підпадає під регулювання та обмеження, встановлені Законом №3817-ІХ.
Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності належних доказів порушення, суд зазначає, що відповідно до статей 72, 73 Кодексу адміністративного судочинства України доказами є будь-які дані, у тому числі відеозаписи, на підставі яких суд встановлює обставини справи. Відеозапис контрольної закупки, досліджений у судовому засіданні, є належним та допустимим доказом, який підтверджує фактичні обставини передачі товару.
Встановлення факту реалізації забороненої продукції є достатньою правовою підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 21 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ, при цьому розмір таких санкцій визначається як 200 відсотків вартості реалізованих товарів, що було враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Крім того, відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування правомірності рішення покладається на відповідача, який у даному випадку надав достатній обсяг доказів на підтвердження встановленого порушення.
Щодо доводів позивача про порушення відповідачем процедури призначення та проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу у разі наявності інформації про порушення вимог законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.
Суд погоджується з тим, що наказ про проведення перевірки має містити належне обґрунтування підстав її проведення. Водночас аналіз наданих матеріалів свідчить, що перевірки проводилися у межах здійснення контролюючим органом функцій у сфері контролю за обігом підакцизних товарів.
Суд зазначає, що порушення процедури призначення перевірки може бути підставою для визнання протиправними її результатів лише за умови, якщо такі порушення є істотними та вплинули на можливість платника податків реалізувати свої права або на об`єктивність встановлених обставин.
У даному випадку позивач не довів, що можливі недоліки наказів про проведення перевірок призвели до порушення його прав або вплинули на встановлення фактичних обставин справи, які підтверджені іншими належними доказами.
Щодо посилання позивача на те, що у наказах містяться посилання на нормативно-правовий акт, який втратив чинність, суд зазначає, що такі обставини самі по собі не свідчать про незаконність перевірки, оскільки фактичною підставою її проведення є здійснення контролю у сфері обігу підакцизних товарів, що відповідає вимогам Податкового кодексу України.
Доводи позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно продавця суд відхиляє, оскільки відповідно до усталеної судової практики такі рішення не мають преюдиційного значення для вирішення спорів щодо застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання, з огляду на різний предмет доказування та суб`єктний склад правовідносин.
Доводи позивача про те, що фактична перевірка неправомірно охоплювала період минулої діяльності, суд відхиляє, оскільки аналіз електронних копій розрахункових документів за попередні періоди є складовою інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу та може використовуватись як джерело доказів під час проведення фактичної перевірки. При цьому безпосередні порушення встановлені під час проведення контрольної розрахункової операції, тобто у момент здійснення перевірки.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що контролюючим органом доведено факт порушення позивачем вимог частини другої статті 23 Закону України №3817-ІХ, а прийняті на підставі актів перевірки податкові повідомлення-рішення відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх розподілу немає. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено 20.04.2026.

Суддя   С.М. Глазько