Справа № 171/321/26
1-кп/214/830/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі – ОСОБА_2 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у межах кримінального провадження № 12026043090000024 від 02.02.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 17.06.1985 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 206 КК УРСР до 2 років та 6 місяців позбавлення волі.
- 22.02.1988 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 3 ст. 140 КК УРСР до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
- 28.01.1992 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 140, ч 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі
- 23.01.1997 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі.
- 07.06.1999 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі
- 08.01.2003 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі.
- 20.04.2007 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі.
- 30.03.2011 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.
- 22.02.2012 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 2 роки та 3 місяця по вироку Апостолівського районного суду в Дніпропетровській області від 30.03.2011. Остаточно призначено 5 років та 3 місяців позбавлення волі.
- 25.09.2018 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту строком на 3 місяці.
- 16.04.2019 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.
- 25.06.2019 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України по сукупності вироків до призначення покарання по даному вироку частково приєднано не відбуту частину покарання по вироку Апостолівського районного суду в Дніпропетровській області від 16.04.2019. остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнено 28.05.2021;
- 02.02.2022 Апостолівським районним судом в Дніпропетровській області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік. 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, 
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого – ОСОБА_3 , захисника – ОСОБА_5 ( в режимі відео конференції),-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року. 
Так, 26 січня 2026 о 17:55, ОСОБА_3 , перебував біля магазину «Топольок», який розташований поблизу будинку № 25 по вул. Садова, м. Зеленодольськ, Криворізького району, Дніпропетровської області, де мав намір вжити алкогольні напої. Далі, в останнього, через відсутність грошових коштів на алкогольні напої, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна – велосипеду, який знаходився біля вказаного магазину. Після цього, 26.01.2026 року о 18:00 годині, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, в тому, щоб його злочинні дії не були помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, здійснив крадіжку велосипеду «Салют», який належить потерпілому ОСОБА_6 . 
Після чого ОСОБА_3 , з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на суму 3833 гривень 33 копійки.
ОСОБА_3 , вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 12 січня 2026 року № 40/2026, затверджено Законом України від 14.01.2026 № 4757-IX.
Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, вчинена в умовах воєнного стану.
10 лютого 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст.468, 469 та 472 КПК укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення: за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, ст.473 КПК України.
Потерпілим ОСОБА_6 надана письмова згода прокурору на укладення вказаної угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнає повністю, обставини які викладені прокурором у обвинувальному акті не опорює, жалкує у скоєному та щиро кається. Цілком розуміє права визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого і просила суд затвердити укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. 
Згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч.4 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття. 
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, скарг з боку сусідів не надходило, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити за правилами частини 9 статті 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 10 лютого 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026043090000024 від 02.02.2026, та ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази: диск ДВД-Р із відеоматеріалами комплексної системи відео моніторингу «Безпечне місто» із записами мультимедійними файлами «Безпечне місто Зеленодольськ» - залишити в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.27).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням обмежень передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Крім того судом роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1