Справа № 456/4068/25
Провадження № 2/456/174/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

06 квітня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Валовін Ю. В. ,
з участю секретаря Байко В.З.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Климчук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. 
Позивачка ОСОБА_1 через свого представника Климчук А. В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2007 Любинцівською сільською радою Стрийського району Львівської області було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, про що було складено актовий запис № 3. В зазначеному шлюбі у позивачки та відповідача народилось троє дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідач ще за час шлюбу нехтував своїми батьківськими обов`язками, не цікавився дітьми та не утримував їх, поводився агресивно по відношенню до дружини, допускав образи, нецензурну лайку в присутності дітей. Підтвердженням такої поведінки було винесення судом постанови 22.11.2012 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Через те що не допомагав фінансово, ще за час шлюбу позивачка зверталась з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, за наслідком розгляду якої 04.11.2021 судом було винесено відповідний наказ, який відповідач жодного разу не виконав. 19.06.2023 відносно ОСОБА_3 було ухвалено вирок за ч. 1 ст. 164 КК України (несплата аліментів). 
З 2018 року позивачка перестала проживати з відповідачем, переїхавши до матері, а 15.02.2022 шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області справа № 456/3888/21. 06.05.2025 рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області № 112 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . Так, органом опіки та піклування, серед іншого було встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов?язки по відношенню до всіх доньок, ухиляється від утримання доньок, не сплачує аліменти, часто вживає алкоголь, і саме в нетверезому стані може інколи зателефонувати їм. На засідання органу опіки ОСОБА_3 не з?явився. У телефонному режимі повідомив, що не може з?явитись на засідання тому що перебуває на службі у ЗСУ, але станом на дату засідання перебуває у відпустці, на пропозицію скинути локацію свого місця знаходження відмовився, не заперечував, що перебував в СІЗО 8 місяців через СЗЧ, і він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно трьох доньок, так, як вважає, що вони достатньо дорослі, щоб самостійно визначитись у потребі його як батька. 
Представник позивача стверджує, що Відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов?язки, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дітей. Він не приймає ніякої участі в житті доньок, не забезпечує їх матеріально, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім станом здоров?я, емоційним чи психологічним благополуччям, не виконує протягом тривалого часу рішення про стягнення аліментів, відтак є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Заяви учасників справи.
ІНФОРМАЦІЯ_4 старша донька позивачки ОСОБА_2 , досягнувши повноліття, подала до суду клопотання про залучення її до справи в якості співпозивача, в поданому клопотанні просила позбавити її батька ОСОБА_3 батьківських прав щодо неї, оскільки багато років не бачила його, не чула його, він не цікавиться її життям, здоров`ям. Зважаючи на подане клопотання, представником позивача ОСОБА_1 було подано заяву про зміну предмету позову, виключивши з позовних вимог вимогу про позбавлення батьківських прав стосовно ОСОБА_2 . 
Позивачки та їх представник - адвокат Климчук А. В. в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, що у ньому викладені. Також, представник Климчук А. В. клопотала про допит в якості свідків малолітніх дітей ОСОБА_1 , а також ОСОБА_7 , яка є двоюрідною сестрою вітчима дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_8 (вітчима дітей), ОСОБА_10 (працівника спортивної школи де тренується одна з доньок ОСОБА_3 ). Позивачка ОСОБА_1 в засіданні надала пояснення, в яких повідомила суд, що батько її дітей багато років веде деструктивний спосіб життя, вживає алкогольні напої, немає постійного місця проживання, праці, абсолютно не цікавиться здоров`ям, навчанням, вихованням та дозвіллям дітей. 
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в запропонований судом строк відзив на позовну заяву не подав. 
Третя особа, орган опіки та піклування виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, подав клопотання, в якому щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Також, до матеріалів справи позивачкою було долучено рішення виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області яким 06.05.2025 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо трьох дітей ОСОБА_11 2008 р.н., ОСОБА_12 2007 р.н. та ОСОБА_6 2014 р.н. 
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. 

Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 справу розподілено судді Валовін Ю.В. /а.с.97/.
31.07.2025 ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 26.08.2025 /а. с. 110/.
Розгляд справи на стадії підготовчого судового розгляду було відкладено на 16.09.2025 з причин неявки учасників. 
16.09.2025 через неявку відповідача та за клопотанням представника позивача, судове засідання було відкладено на 09.10.2025./а.с.118-119/. 09.10.2025 засідання не відбулось з технічних причин, у зв`язку з відсутністю в суді електроенергії, судове засідання відкладено на 06.11.2025 /а.с. 124/. 06.11.2025 представником позивача заявлено клопотання про зміну предмету позову, озвучено клопотання про залучення в якості співпозивача ОСОБА_2 , вказані клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 на 20.11.2025 /а.с. 133/.
Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 20.11.2025, підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті на 18.12.2025 /а. с. 144/. 
З причин неявки відповідача для розгляду справи по суті, судове засідання двічі було відкладене на 26.01.2026 та 23.02.2026. Таким чином відповідач не з`явився в жодне судове засідання, позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав. Позовна заява та судові повістки про виклик до суду за його зареєстрованим місцем проживання скеровувались неодноразово, однак як вбачається із довідок Укрпошти такі повертались на адресу суду 04.09.2025, 01.10.2025, 30.10.2025, 17.11.2025, 10.02.2026 із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є належним врученням судового рішення/повістки. 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2026, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд цієї справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі статей 280-282 ЦПК України. 
Крім того, на виконання приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд здійснював виклик відповідача ОСОБА_3 до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/unknown/. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розгляд справи по суті відбувся 17.03.2026 з відкладенням ухвалення та проголошення рішення в справі строком до 10 днів відповідно до ст. 244 ЦПК України на 27.03.2026.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому, відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках, в разі складності справи, суд вправі відкласти виготовлення повного тексту рішення на десять днів.
Враховуючи наведене вище, датою ухвалення рішення у розглядуваній справі є дата складення повного судового рішення 06.04.2026.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Всі заяви та клопотання сторін у справі були вирішені у встановленому чинним ЦПК України порядку. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
24.02.2007 Любинцівською сільською радою Стрийського району Львівської області зареєстровано шлюб між позивачкою, ОСОБА_1 та та відповідачем ОСОБА_3 , про що було складено актовий запис № 3 /а.с.16/. Після шлюбу позивачка отримала прізвище ОСОБА_1 .
В зазначеному шлюбі у позивачки та відповідача народилось троє дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 /а.с.20/, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до відомостей витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000595107 /а.с. 27/; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 /а.с. 23/, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до відомостей витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000592615 /а. с. 28/; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 /а.с. 26/, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до відомостей витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000596821 /а.с. 29/.
15.02.2022 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області справа № 456/3888/21 /а.с.16-18/. 
09.04.2022 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 , після чого отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_1 .
22.11.2012 Стрийським міськрайонним судом Львівської області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство). У вказаній постанові вказано, що ОСОБА_3 ображав свою дружину ОСОБА_1 нецензурними словами, виганяв з дому, принижував її людську гідність та громадську мораль /а.с. 55/.
04.11.2021 Стрийським міськрайонним судом Львівської області було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 40-41/. Вказаний наказ відповідач жодного разу не виконав. 19.06.2023 відносно ОСОБА_3 було ухвалено вирок за ч. 1 ст. 164 КК України (несплата аліментів). 
06.05.2025 рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області № 112 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 /а.с.52-54/. Так, органом опіки та піклування, серед іншого було встановлено, що відповідач вже тривалий час не виконує свої батьківські обов?язки по відношенню до всіх доньок, ухиляється від утримання доньок, не сплачує аліменти, часто вживає алкоголь, і саме в нетверезому стані може інколи зателефонувати їм. Вказану інформацію в своїх поясненнях органу опіки і піклування надали власне неповнолітні доньки ОСОБА_3 . ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . На засідання органу опіки та піклування ОСОБА_3 не з?явився. У телефонному режимі повідомив, що не може з?явитись на засідання тому що перебуває на службі у ЗСУ, але станом на дату засідання перебуває у відпустці, на пропозицію скинути локацію свого місця знаходження відмовився, не заперечував, що перебував в СІЗО 8 місяців через СЗЧ. Щодо позбавлення його батьківських прав відносно трьох доньок, повідомив, що не заперечує, так, як вважає, що вони достатньо дорослі, щоб самостійно визначитись у потребі його як батька. 
З досліджених в судовому засіданні характеристик з учбових закладів, а саме Миколаївського ЗЗСО І-ІІІ ступеня № 2, ДПТНЗ «Стрийське вище художнє професійне училище», Миколаївсьского ПЛ, вбачається, що батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідував навчальні заклади, що свідчить, що навчанням, успішністю, та шкільним дозвіллям доньок не цікавився /а.с. 77-79/. Попри це доньки характеризуються позитивно, є старанними в навчанні, відповідальними та організованими. 
Всі троє доньок зареєстровані та проживають за адресою реєстрації мами в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальних громад /а.с. 27-29/
У вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.06.2023 серед обставин вчинення кримінального правопорушення наведено, зокрема те, що ОСОБА_3 , будучи працездатним, маючи можливість працювати та заробляти кошти, а також немаючи будь яких перешкод за станом здоров`я, не перебуваючи на лікуванні чи на обліку в медичному закладі, за допомогою в працевлаштування в центр зайнятості не звертався, пошук роботи не здійснював, проте в період з грудня 2021 по червень включно 2022 матеріально трьом неповнолітнім донькам не допомагав, аліменти не сплачував, вимоги державного виконавця про виконання судового наказу ігнорував та не виконував. В судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи, ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав, стверджував що має лише тимчасові підробітки, з яких розраховується з боргами, при цьому на доньок не вистачає.
В судовому засіданні, з дотриманням ст. 232 ЦПК України, діючих в суспільстві моральних норм, в присутності матері, було допитано двох дітей. ОСОБА_18 , 2008 р.н. повідомила, що батька не бачила вже дуже давно, ще до того, як мама забрала її з сестрами жити до бабусі (орієнтовно в 2018 році). Також повідомила, що тато ніколи не приходив до неї ні в садочок ні до школи, не гуляв з нею чи з сестричками, не вітав зі святами. Останні роки, десь з 2021 він один раз телефонував в нетверезому стані, після цього не хоче його бачити, спілкуватись з ним, не хоче щоб він був її татом. ОСОБА_6 , 2014 р.н., найменша донька ОСОБА_3 повідомила що батька практично не пам`ятає, а те, що залишилось в пам`яті не викликає в дитини позитивних емоцій, а радше страх від думки, що він може повернутись. В обох доньок про батька немає позитивного спогаду. Під час спілкування з дітьми судом не допущено порушення їх психоемоційного стану. 
В судовому засіданні було також допитано, ОСОБА_8 , другого чоловіка ОСОБА_1 , який повідомив, що відколи він одружився з позивачкою, ОСОБА_3 жодного разу не виявив бажання побачити доньок, не телефонував, не приходив, не вживав заходів щоб зустрітись з доньками чи просто дізнатись про їхнє здоров`я. Навчанням та дозвіллям доньок позивачки займається їхня мама разом з ним. В судовому засіданні була допитана також двоюрідна сестра ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , яка зазначила, що тісно спілкується з сім`єю свого двоюрідного брата, присутня на всіх днях народженнях дітей, перших причастях та інших святкуваннях. Жодного разу на них не було батька, діти не згадують за нього. Допитаний ОСОБА_10 , працюючи в спортивній шкоді, в якій ОСОБА_19 займається тенісом, повідомив, що жодного разу на тренуваннях чи змаганнях не бачив батька ОСОБА_17 , на всіх заходах присутні лише вітчим або мати. ОСОБА_9 , будучи мамою ОСОБА_8 , та часто буваючи в сім`ї сина повідомила, що з 2020 року всі три доньки бували в неї в гостях, а після одруження її сина з позивачкою, на всіх святкуваннях дитячих, шкільних заходах рідний батько ОСОБА_3 жодного разу не був присутній. 
30.09.2024 Миколаївським районним судом Львівської області винесено рішення про встановлення факту що має юридичне значення, а саме перебування на утриманні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаним рішенням встановлено, що рідний батько ОСОБА_3 не виконує свого обов?язку щодо утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості, вироком суду про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. КК України, а також поясненнями дітей, які зазначили, що тато не цікавиться, жодним чином не допомагає та не утримує їх, всім необхідним забезпечує вітчим. 
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов?язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, фактично самоусунувся від виконання обов`язків батька покладених на нього законом. 

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування, оцінка судом доказів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеним у постанові у справі № 185/9339/21 від 29.01.2024 р. у разі подання позову про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини суд не може відмовити у такому позові з тієї підстави, що під час розгляду цивільної справи і вирішення спору по суті дитина досягла повноліття. Незважаючи на досягнення дитиною повноліття, суд має встановити обґрунтованість чи необґрунтованість передбачених статтею 164 СК України підстав позову про позбавлення відповідача батьківських прав та ухвалити відповідне судове рішення. Факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати в сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов?язків щодо дитини за період її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Положення СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття». Тобто, відповідно до сталої практики Верховного Суду України, суд не може відмовити в такому позові з тієї підстави, що під час розгляду цивільної справи і вирішення спору по суті дитина досягла повноліття.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.
Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
В даній справі судом встановлено, що ОСОБА_3 , маючи двох неповнолітніх та одну повнолітню доньку (на дату розгляду справи), вже тривалий час не виконує покладених на нього батьківських обов`язків. Будучи необтяженим станом здоров`я чи іншими важкими життєвими обставинами, свідомо залишив дітей, нехтуючи своїми обов`язками протягом тривалого часу (практично з народження дітей), не цікавлячись ними, їхнім здоров`ям, навчанням, вихованням тощо. При цьому суд звертає увагу, що розірвання шлюбу між подружжям не позбавляє особу батьківства та не звільняє від обов`язків які з цим пов`язані. Судом зі свідчень дітей, пояснень позивачки та свідчень свідків вбачається, що ОСОБА_3 ніхто не забороняє бачитись з дітьми, жодних перешкод для того щоб відвідати школу чи інші заклади де навчаються чи бувають діти немає. Ймовірність того, що він перебуває в лавах ЗСУ теж не знаходить свого підтвердження та спростовується наявністю не погашеною заборгованістю по аліментах. Суд враховує також позицію органу опіки і піклування, якому, вдалось зв`язатись з ОСОБА_3 , та якому він повідомив що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Вказана обставина в сукупності з поясненнями дітей, які повідомили що батько не цікавиться їхнім життям чи навчанням, не допомагає, заборгованістю ОСОБА_3 по аліментах, а також характеристиками з учбових закладів та іншими даними, які підтверджують, що батько вже тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей, стали підставою для висновку рекомендувати позбавити ОСОБА_3 батьківських прав. Судом не визнано вказаний висновок таким, що є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дітей.
За таких умов, суд дійшов висновку про наявність належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_3 порушує право дітей на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, матеріально їх не утримує, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а відтак вимога ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також вимога ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських права щодо неї є підставними та підлягають задоволенню як такі, що відповідають якнайкращим інтересам дітей. 
Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши їх доказами, які в силу ст. ст. 81-82, 89-90, 234 ЦПК України оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також встановивши, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і вже тривалий час не дбає про дітей, вказана обставина підтверджена органом опіки і піклування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Розподіл судових витрат між сторонами.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. В розглядуваній справі відсутні вимоги про стягнення судових витрат.
Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , щодо дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін у справі.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_6 .
Третя особа: Орган опіки і піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, ЄДРПОУ 40342083, юридична адреса: вул. Зелена, буд. 2, с. Тростянець, Стрийський район, Львівська область, 81614.
Повний текст рішення складено 06.04.2026

Суддя      Юлія ВАЛОВІН