справа № 370/1679/24
головуючий у суді І інстанції Косенко А.В.
провадження № 22-ц/824/2056/2026 
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

08 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Бучанської окружної прокуратури на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року 
у справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Олексія Денисюка, в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ХОЛДИНГ МС», Бучанська районна державна адміністрація Київської області про витребування земельної ділянки, -
в с т а н о в и в :
У червні 2024 року заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюк О. в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до Макарівського районного суду Київської області з указаним позовом, у якому просив суд: 
витребувати на користь Київської обласної державної адміністрації земельну ділянку лісогосподарського призначення 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0030 із незаконного володіння ОСОБА_1 ; 
площею 0.5000 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0023 із незаконного володіння ОСОБА_1 ; 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0027 із незаконного володіння ОСОБА_2 ; 
площею 0.5000 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0026 із незаконного володіння ОСОБА_2 ; 
площею 0.5000 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0024 із незаконного володіння ОСОБА_3 ; 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0029 із незаконного володіння ОСОБА_3 ; 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0033 із незаконного володіння ОСОБА_4 ; 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0034 із незаконного володіння ОСОБА_4 ; 
площею 0.5 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0021 із незаконного володіння ОСОБА_4 ; 
площею 0.5 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0022 із незаконного володіння ОСОБА_4 ; 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0031 із незаконного володіння ОСОБА_5 ; 
площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0032 із незаконного володіння ОСОБА_6 ; 
площею 0.5 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0020 із незаконного володіння ОСОБА_6 ; 
площею 0.5000 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0025 із незаконного володіння ОСОБА_7 ; площею 0.1200 га, кадастровий номер 3222782300:12:003:0028 із незаконного володіння ОСОБА_7 .
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року указану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке неодноразово було відкладено.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2025 року позовну заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюка О., поданої в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: внесення позивачем відповідно до частини 5 статті 390 ЦК України вартості спірного майна на депозитний рахунок суду.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурор у встановлений строк не усунув визначених судом недоліків позовної заяви, що є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, керівник Бучанської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до Макарівського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач. 
Вказує, що у цьому випадку добросовісність відповідача апріорі виключається.
Зазначає, що суд першої інстанції не погодився з доводами прокурора, які викладені в письмових поясненнях та долучені до справи, про неможливість та безпідставність застосування до позовної заяви положень частини 4 статті 177 ЦПК України, до якої внесені зміни відповідно до Закону України «Про внесення змін до ЦК України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ (далі - Закон № 4292-ІХ), що набрав чинності 09 квітня 2025 року.
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції взагалі не надано правової оцінки доводам прокурора, які наведено в поясненні на виконання ухвали.
Судом фактично лише процитовано заяву представника відповідача про залишення позову без руху, пояснення заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури і зроблено висновок про невиконання прокурором вимог ухвали від 18 червня 2025 року.
Однак судом не взято до уваги те, що за змістом внесених змін до статті 390 ЦК України, механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач.
Вказує, що звертаючись з позовом до суду, прокурор вказав, що відповідачі при відведені у приватну власність ділянок діяли недобросовісно.
Також відповідачі у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих характерних для земель лісогосподарського призначення ознак спірних земельних ділянок знали або, проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного, лісового законодавства і, за необхідності, отримавши правову допомогу перед набуттям прав на спірні ділянки, повинні були знати про те, що ці ділянка повністю не можуть використовуватися як землі сільськогосподарського призначення.
Посилається на те, що прокурор у позові стверджує про обізнаність відповідачів щодо незаконності набуття у приватну власність земельних ділянок і а його недобросовісність у спірних правовідносинах.

Від представника ОСОБА_4 - адвоката Сайка Ю.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення
Відзив обґрунтовано тим, що спірні правовідносини підпадають під дію норм Закону № 4292-ІХ, позаяк прокурором заявлено вимоги про витребування земельних ділянок із власності відповідачів право власності якими набуто більш як 10 років тому назад, а потенційне їх задоволення призведе до необхідності здійснення відповідачам компенсації вартості земельних ділянок з депозитного рахунку суду.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Прокурор Шелест М.Б. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник ОСОБА_4 - адвокат Сайко Ю.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами 1, 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.
Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Пунктом 8 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

09 квітня 2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року (далі - Закон України № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року), яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.
Відповідно до частини 5 статті 390 ЦК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року, суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 177 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року, у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац 3 частини 2 статті 185 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).
У пункті 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.
Положення частини 5 статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. 
При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини 5 статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.
Позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувачів.
Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини 5 статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини 5 статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.
Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 523/14914/24 (провадження № 61-8429св25), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2025 року в справі № 354/419/25 (провадження № 61-11906св25)).
Судом першої інстанції залишено поза увагою, що прокурор обґрунтовує позов недобросовісністю набувачів, тому положення частини 5 статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються, а питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення, тому підстав для залишення позовної заяви без розгляду у суду першої інстанції не було.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду. 
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу керівника Бучанської окружної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 10 квітня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська